1Справа № 335/7297/24 2/335/2672/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючої судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ярошенко Олександра Олеговича до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої ДТП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ярошенко О.О. звернувся до суду із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої ДТП.

В обґрунтування позову зазначає, що 25.08.2023 року, приблизно о 19:30 год., на перехресті вулиць Прибережна магістраль та Немировича-Данченка у м.Запоріжжі сталося дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Джилі МК» р.н. на регульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, не дав дороги транспортному засобу «Чері Тіго» р.н. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора. Транспортним засобом «Чері Тіго» керував позивач - ОСОБА_1 Автомобіль «Джилі» рухався по Прибережній магістралі з боку вул. Тюленіна та повертав на вул. Немировича - Данченка, а «Чері Тіго» рухався також по Прибережній магістралі, прямо, в напрямку вул.Тюленіна. Протокол про адміністративне правопорушення складено лише на водія «Джилі МК» ОСОБА_2 . Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.10.2023 року по справі №335/8355/23, яка набрала законної сили, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

У водія ОСОБА_2 на момент ДТП, був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У позивача також був відсутній поліс, проте він з 2017 року має статус учасника бойових дій, це означає, що він звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України тобто має пільгу. Автомобіль «Чері Тіго» належить особисто позивачу. Зараз позивач також є військовослужбовцем.

Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб пошкоджено, завдано матеріальну шкоду, яка не відшкодована а ні МТСБУ, а ні винною особою.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом ОСОБА_3 :вартість відновлювального ремонту автомобіля «Чері Тіго», в результаті пошкодження останнього у ДТП 25.08.2023 року, складає 155439,11грн.вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Чері Тіго» в результаті пошкодження останнього у ДТП 25.08.2023 року, складає 80363,28грн.

07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату матеріальної шкоди.

Листом від 17 жовтня 2023 року МТСБУ відмовило у здійсненні регламентної виплати. Відмова мотивована тим, що транспортний засіб «Чері Тіго» р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не відповідає вимогам п.1.7 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суть відмови МТСБУ зводиться до того, що військовослужбовець дійсно має право не укладати поліс автоцивілки і МТСБУ гарантує виплату потерпілій особі саме у вішалку спричинення шкоди з вини військовослужбовця. Разом з тим, у випадку, якщо ДТП сталося з вини іншої особи, яка не застрахувала свою відповідальність, МТСБУ регламентну виплату робити не буде, тому що військовослужбовець не мав автоцивілки.

Позивач вважає таку позицію МТСБУ незаконною, внаслідок чого з МТСБУ має бути стягнуто вартість матеріального збитку в розмірі 80363,28 грн.

Враховуючи наявність п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме той факт, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій (в контексті даного випадку), проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, керований учасником бойових дій транспортний засіб не можна вважати незабезпеченим.

Таким чином, відмова МТСБУ у виплаті страхового відшкодування є протиправною, а тому з бюро має бути стягнуто 80 363,28грн. - матеріальні збитки, згідно висновку судового експерта.

09 грудня 2023 року, адвокатом Ярошенком О.О., ОСОБА_2 була направлена пропозиція повного врегулювання спору на умовах відшкодування ОСОБА_1 90 000грн. Пропозиція направлялася у месенджер та 12.12.2023р. поштою, проте відповіді на вказану відповідь не отримано.

Сторона позивача вважає, що у МТСБУ є обов`язок відшкодувати саме матеріальні збитки, відповідно до висновку експерта. Разом з тим, експертом було визначено не лише розмір збитків, а й вартість відновлювального ремонту. Відмінність цих понять полягає в тому, що при визначенні розміру матеріальних збитків застосовується коефіцієнт фізичного зносу деталей. В даному випадку експертом був застосований коефіцієнт «0,7».

Вданому випадку позивач має право на повне відшкодування збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту 155 439,11 грн. Натомість норми закону покладають на МТСБУ здійснити відшкодування з урахуванням зносу тобто 80 363,28 грн. Внаслідок цього різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальною шкодою з урахуванням зносу має бути стягнута з ОСОБА_2 в розмірі 75 075,83 грн.

Також зазначав, що позивачу завдано моральну шкоду внаслідок завдання фізичному болю, а також пошкодженням належного йому майна. Він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, який використовував, в тому числі, для захисту Батьківщини. Моральну шкоду позивач оцінює у 30000 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Моторного ( транспортного) страхового бюро України грошові кошти в сумі 80 363,28 гри. - матеріальні збитки, завдані ДТП, яке сталося з 25.08.2023р. у м.Запоріжжі з вини ОСОБА_2 . Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 105 075,83грн, з яких:75 075,83 грн - матеріальна шкода; 30000 грн. - моральна шкода.

02.07.2024 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.07.2024 представником відповідача МТСБУ подано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог до МТСБУ відмовити у повному обсязі. Вказує, що з огляду на наявну в МТСБУ інформацію вбачається, що відповідальним за заподіяння зазначеної шкоди є ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом «GEELY МК» з номерним знаком НОМЕР_2 без наявності чинного на момент згаданої ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки по відношенню до пошкодженого транспортного засобу «Chery Tiggo» з номерним знаком НОМЕР_3 на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу.

Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Від представника позивача в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника.

Відповідач МТСБУ та його представник будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися, до суду від представника подано заяву про розгляд справи без участі відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позов не подано.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка в судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає її розгляду.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, зважаючи на наступне.

Частинами 1, 2 статті 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 25.08.2023 року, приблизно о 19:30 год., на перехресті вулиць Прибережна магістраль та Немировича-Данченка у м.Запоріжжі сталося дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Джилі МК» р.н. на регульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, не дав дороги транспортному засобу «Чері Тіго» р.н. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку на зелений сигнал світлофора прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Чері Тіго», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1.,16.6 Правил дорожнього руху.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19.10.2023 року по справі №335/8355/23, яка набрала законної сили, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 07.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій безтерміново та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено також, що 07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату матеріальної шкоди.

Листом від 17 жовтня 2023 року МТСБУ відмовило у здійсненні регламентної виплати. Відмова мотивована тим, що транспортний засіб «Чері Тіго» р.н. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , не відповідає вимогам п.1.7 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Також, 09 грудня 2023 року, адвокатом Ярошенком О.О., ОСОБА_2 була направлена пропозиція повного врегулювання спору на умовах відшкодування ОСОБА_1 90 000 грн. поштою.

Проте шкода відповідачами так відшкодована і не була.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом ОСОБА_3 : вартість відновлювального ремонту автомобіля «Чері Тіго», в результаті пошкодження останнього у ДТП 25.08.2023 року, складає 155439,11грн.вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Чері Тіго» в результаті пошкодження останнього у ДТП 25.08.2023 року, складає 80363,28грн.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «GEELY МК» з номерним знаком НОМЕР_2 , не була застрахована.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 13.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

Згідно з підпунктом 39.2.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завданням МТСБУ є здійснення здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, водій якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 цього Закону та майну, яке знаходилось в такому транспортному засобі.

Згідно з статтею 1.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Підпунктом «г» п. 41.1 ст. визначено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно пункту 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом встановлено, що МТСБУ відмовило ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування, оскільки транспортний засіб потерпілої особи є не забезпеченим у розумінні п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

У статті 37.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

У вказаній статті відсутня така підстава відмови у виплаті страхового відшкодування як не забезпечений транспортний засіб.

Позивач ОСОБА_1 від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону та прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Зазначені обставини не заперечуються МТСБУ.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи наявність п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме той факт, що відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є учасник бойових дій, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, керований учасником бойових дій транспортний засіб не можна вважати незабезпеченим.

Доводи відповідача МТСБУ про те, що шкоду, заподіяно транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортний є безпідставними, оскільки позивач є особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак, він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

МТСБУ посилається на Постанову Верховного Суду у справі № від 31.10 .2018 року у справі №204/3413/16-ц. Проте правовідносини, які аналізувалися судом, не можна вважати подібними, тому що Верховний Суд зробив висновок про неможливість складання «Свропротоколу», якщо один з учасників ДТП був учасником бойових дій, внаслідок чого не мав полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином питання здійснення регламентної виплати Верховним Судом не досліджувалося.

Враховуючи те, що позивачу завдано збитків пошкодженням його автомобіля марки «Чері Тіго» р.н. НОМЕР_1 , транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 80363,28 грн. відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом ОСОБА_3 .

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.Такі правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів на спростування того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, відбулася не з його вини, а також обома відповідачами не надано доказів на спростування заявленого ОСОБА_1 розміру заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Натомість відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, позивач має право на повне відшкодування збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту 155 439,11 грн. Натомість норми закону покладають на МТСБУ здійснити відшкодування з урахуванням зносу тобто 80 363,28 грн.

Внаслідок цього різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальною шкодою з урахуванням зносу підлягає стягненню з винного водія, а саме з ОСОБА_2 у розмірі 75 075,83 грн. (155 439,11 - 80 363,28)

Згідно ч.1, п.3 ч.2, ч.ч.3 - 5ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4, обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні шкоди. Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Подібний висновок наведено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 61/8496/15-ц, провадження №14-154цс19.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

Як було встановлено судом, позивачу ОСОБА_1 була заподіяна моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, порушенні нормальних життєвих зв`язків, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням його майна.

Враховуючи вищенаведені обставини та аналізуючи норми закону, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з урахуванням обставин справи, суд визначає розмір компенсації в сумі 10 000,00 грн., що підлягає стягненню на користь позивача із відповідача ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди.

З огляду на наведене позов суд задовольняє частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача МТСБУ в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 803,69 грн., з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 805,65 грн. що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 80, 81, 137, 141, 259, 264, 265, 268, 274-279, ЦПК України, ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Ярошенко Олександра Олеговича до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 80363,28 (вісімдесят тисяч триста шістдесят три гривні 28 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 75075,83 грн. у відшкодування моральної шкоди 10000 грн., а всього 85075,83 (вісімдесят п`ять тисяч сімдесят п`ять) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 803,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 805,65 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційноїскарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 18.11.2024 р.

Суддя: Ю.В. Апаллонова