Справа № 445/1066/24
провадження № 2/445/640/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та встановлення факту утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в:

представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та встановлення факту утримання неповнолітніх дітей. В обгрунтування позову зазначив, що 03.05.2014 року у відділі ДРАЦС Золочівського РУЮ у Львівській області сторони зареєстрували шлюб. У цьому шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, спільне життя між сторонами не склалися. З лютого 2022 року між сторонами подружні відносини фактично припинилися через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. На даний час сторони проживають у різних країнах окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. Наміру збереження сім`ї у сторін немає, у зв`язку з чим позивач просить шлюб між ними розірвати. Разом з тим, представник позивача зазначив, що сторонами узгоджені, визнані та не заперечуються місце проживання, виховання та утримання дітей разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Вихованням та утриманням дітей буде займатись батько ОСОБА_2 . Ці обставини визнаються та не заперечуються сторонами, тому вони не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала.

Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.05.2014 року у відділі ДРАЦС РСЗолочівського РУЮ у Львівській області між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У цьому шлюбі у сторін народилися діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

З Акту обстеження матеріально-побутових умов від 26.03.2024 вбачається, що позивач ОСОБА_2 на час обстеження самостійно виховує та здійснює догляд за неповнолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , р.н. Ним створені всі умови для виховання та проживання дітей, він доглядає та піклується про стан здоров`я дітей, оскільки матір дітей на даний час перебуває за кордоном, коштів на утримання дітей не надає.

Отже, вирішуючи питання щодо розірвання шлюбу між сторонами, суд виходить з насутпного.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач має бажання розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач проти цього не заперечує. Причиною припинення сімейно-шлюбних відносин стало те, що сторони припинили ці відносини: сторони спільно не проживають, у них не має спільного сімейного бюджету, вони не ведуть спільного господарства.

За таких обставин, подальше перебування сторін у шлюбі було б порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Тому суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Крім того, представник позивача в порядку позовного провадження звернувся до суду з вимогою до відповідача про встановлення юридичного факту, а саме про те, що позивач здійснює самостійне виховання та утримання неповнолітніх дітей.

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Всупереч викладеному позивач в позові не зазначив, яким чином відповідач порушує, не визнає чи оспорює ту обставину, що позивач здійснює самостійне виховання та утримання дітей.

Крім того, згідно ст.150 та ст.180 СК України - виховання батьками своїх дітей та їх фінансове забезпечення є прямим обов`язком батьків, визначених законом, та додатковому підтвердженню не підлягають.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення даної позовної вимоги, оскільки позивач не довів, що відповідач порушує, не визнає чи оспорює права чи інтереси позивача, та зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що у сторін немає спору з приводу цієї обставини.

Відтак, позовні вимоги в цій частині є необгрунтованими та у їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи клопотання позивача, витрати пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити за ним.

На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 114 СК України, керуючись ст. 4,12,13,76-81, 128, 258-259,263-265, 268,272-273, 293, 294, 315 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та встановлення факту утримання неповнолітніх дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 03.05.2014 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 61.

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу ОСОБА_3 прізвище " ОСОБА_6 ".

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту утримання неповнолітніх дітей - відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 30-ти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення 30-денного строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 21.06.2024

Суддя В. М. Сивак