Справа № 583/4396/24
14 листопада 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
при секретарі Якубович В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №5 в м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -
Вимоги мотивує тим, що рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.07.2018 у справі № 526/629/18 було стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 18.04.2018 р. Відповідач є працездатною особою, інших дітей не має, отримує неофіційні і достатні доходи, їздить на заробітки, але будь якої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає сплачує аліменти не регулярно та не у повному обсязі.
Позивач до суду не з`явилась, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Від неї надійшла письмова заява із проханням провести розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений, як шляхом направлення неодноразових повісток про виклик за фактичним місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 02.07.2018 у справі № 526/629/18 було стягнуто з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття, починаючи стягувати з 18.04.2018 р.

30.10.2018 року за заявою позивача старшим державним виконавцем Гадяцького районного відділу державної виконавчої служби Піденно Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на виконання вищезазначеного рішення суду було відкрите виконавче провадження ВП № 57238042 про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного старшим державним виконавцем Гадяцького відділу державної виконавчої служби Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 25.06.2024 року, відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів за період із квітня 2018 року по червень 2024 року включно на загальну суму 202186,50 грн.

Тому при прийнятті рішення по суті суд приймає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості від 25.06.2024 р. як належний доказ стосовно неповноти та несвоєчасності сплати аліментів боржником ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення пені позивачкою здійснено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, згідно з яким пеня за періодз квітня 2018 року по червень 2024 року включно становить 61544,44 грн., про що позивачка надала розрахунок на окремому аркуші.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження свого майнового стану, проте за віком він є працездатною особою, не вживає ефективних заходів щодо належного виконання рішення суду щодо сплати аліментів, про що свідчить існування заборгованості.

На переконання суду позивач довела належними та допустимими доказами умисне ухилення відповідача від примусового виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у період з квітня 2018 року по червень 2024 року.

З роз`яснень, викладених в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При цьому, за аналогією із цивільним законодавством у даному випадку слід виходити із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів неможливості своєчасної сплати аліментів за період з квітня 2018 року по червень 2024 року включно та виникнення заборгованості зі сплати аліментів з незалежних від нього причин. Відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину в розмірі, визначеному судовим рішенням, яке, в силу положень ст. 18 ЦПК України, є обов`язковим для виконання, незалежно від того, чи було воно звернено до примусового виконання, а тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Положеннями ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За приписами ст. 195 СК України розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

За приписами ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно вимог ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення ст. 8 СК України та ч. 1 ст. 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Положеннями СК України не передбачені випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Аналогічних висновків викладений в постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19.

Правило ст. 196 СК України про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

На переконання суду позивач довела належними та допустимими доказами умисне ухилення відповідача від примусового виконання у повному обсязі рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за позовну вимогу у розмірі 1211,20 грн. на користь держави підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 58 Конституції України, ст.ст. 180, 192, 196 СК України, ст.ст. 12, 13, 77-81, 133, 141, 263-265, 267-268, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,неустойку (пеню) у сумі 61544 (шістдесят одну тисячу п`ятдесят сорок чотири) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору в прибуток держави (стягувач ГУК Сумська обл./Охтирська МТГ/22030101, код за , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0018538, Код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу судовий збір пункт 1.1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко