Справа №295/1784/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Савченко Т.В.

представника позивача - адвоката Муравського В.В.

представника відповідача - адвоката Довгалюка Р.О.

розглянувши y відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

02.02.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019, в сумі 67487,00 грн, з яких 5600,00 грн - тіло кредиту, 61887,00 грн відсотки за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 11.06.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно заявки-анкети на умовах пропозицій (оферти) на укладання електронного договору позики № від 19.03.2020, акцептована відповідачем 19.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом в розмірі 20000,00 грн в межах строку дії договору 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржника за договором позики № від 11.06.2019.

Відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі, за кредитним за договором позики № від 11.06.2019, боржником за яким є ОСОБА_1 .

В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 09.01.2024 становить 83951,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 5600,00 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 78351,00 грн, однак посилаючись на принципи розумності, співмірності та пропорційності, представник позивача просить стягнути з відповідача борг в розмірі 67487,00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 17000,00 грн.

ІІ. Процедура та позиції сторін

26.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

18.03.2024 представник відповідача адвокат Довгалюк Р.О. засобами електронного зв`язку направив відзив на позовну заяву (а.с. 63-67), в якому заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень вказав, що Заявка-Анкета від 19.03.2020 не містить особистого підпису ОСОБА_1 , а відтак договір є неукладеним, кошти відповідачем були отримані поза рамками договірних відносин, визначених договором від 11.06.2019, а тому вважає, що момент виконання зобов`язань щодо повернення коштів не настав. Посилається на те, що оскільки кошти отримані поза межами кредитних правовідносин, то відсутні підстави для нарахування та стягнення відсотків з відповідачки.

Адвокат Довгалюк Р.О. звертає увагу, що первісним кредитором не було повідомлено його довірительку про зміну кредитодавця, про перехід прав за її кредитним зобов`язанням, про відступлення прав вимоги за кредитним договором вона дізналась самостійно, зателефонувавши до ТОВ «Інфінанс», від нових кредиторів їй не надходили жодні претензії із зазначенням реквізитів для погашення кредиту.

Не погоджується представник відповідача також з розміром нарахованих відстоків, які з 19.04.2020 року були збільшені в два рази до 98,00 грн за кожен день користування кредитом, натомість умовами договору було встановлено ставку 49,00 грн, посилаючись на заборону підвищувати відсоткову ставку на період дії карантину, встановленого на території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, що визначено в п. 13 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

У відзиві на позовну заяву адвокат Довгалюк Р.О. заперечує проти стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 17000,00 грн, посилаючись на те, що такий розмір є завищеним, враховуючи категорію та складність справи, вважає що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню на 50%.

Підсумовуючи викладене, адвокат просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13127,25 грн, що становить 15% від ціни позову.

10.04.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення (а.с.75-77), згідно з якими позивач не погоджується з твердженням представника відповідача щодо необґрунтованого нарахування відсотків. Вказав, що всі нарахування здійснювались відповідно до умов договорів, які підписала відповідач.

Також представник позивача зауважує, що відповідачем договір позики і всі наступні додатки до нього, зокрема, пропозиція та Заявка Анкета на отримання четвертого траншу кредитних коштів від 19.03.2020 підписані з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, а відтак відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Додатково вказав, що 11.06.2019 відповідачем підписаний первинний договір, на підставі якого за заявами ОСОБА_1 їй надавались грошові кошти чотирма траншами, останній - 19.03.2020 в сумі 5600,00 грн. Всі документи підписані відповідачем електронним цифровим підписом. Сума заборгованості та відсотки нараховані згідно умов укладеного договору. Сума відсотків нарахована первісним кредитором в розмірі 45815,00 грн, в подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» здійснив їх донарахування в розмірі 78351,00 грн. Відсотки нараховувались відповідно до умов договору, відповідачка кредитні кошти не повернула, а відтак, починаючи з 19.04.2020 за користування кредитними коштами відсотки почали нараховуватись в подвійному розмірі за ставкою 1,75 на підставі пункту 1.6 основного договору позики від 11.06.2019.

В судовому засіданні адвокат Довгалюк Р.О. в задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Не заперечував, що ОСОБА_1 отримала від ТОВ "Інфінанс" грошові кошти в розмірі 5600,00 грн, які не повернула у зв`язку з фінансовими труднощами. Посилаючись на п. 3.1.1 Договору позики від 11.06.2019 вважає, що саме кредитні правовідносини між сторонами не виникли, оскільки відповідачка особистим підписом не підписувала Заявку-Анкету на отримання четвертного траншу за договором, а тому наголошував, що виходячи з такої умови кредитні правовідносини між сторонами не виникли. В решті доводів підтримав відзив на позовну заяву. Також представник відповідача заявив, що протягом п`яти днів після завершення судового розгляду має намір подати заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача.

ІІІ.Національне законодавство, що підлягає застосуванню

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду

Судом встановлено, що 11.06.2019 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №, підписаний ОСОБА_1 електронним цифровим підписом 1g6u7j (а.с. 4-7).

Відповідно до п. 1.2 Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн, в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору згідно з укладеними Додатками.

В пункті 1.6 Договору від 11.06.2019 визначено, що в рамках дії даного Договору сторони погодили наступні загальні умови - максимальний строк користування кредитом становить 30 календарних днів, діючий ліміт кредиту складає 20000,00, максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 %. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються Сторонами у відповідних додатках при наданні (отриманні) першого та наступних траншів кредиту.

Згідно з п. 1.7 Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору Позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.

Нормами п. 1.13 Договору передбачено, що відсотки за користування кредитом нараховуються з дати видачі кредиту.

Пунктом 1.15 Договору визначено, що розмір кредиту (траншу), строк користування кредитом (траншем), вартість кредиту (траншу) у грошовому вираженні, реальна річна процентна ставка за кредитом (траншем) визначається сторонами при наданні (отриманні) першого траншу кредиту та при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту у відповідних додатках до даного договору.

В пункті 2.3 Договору сторони погодили, що Товариство має право на відступлення права вимоги за даним Договором будь-кому без згоди на це Позичальника.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки - Анкети (Додаток №5) та Додатку №4, які є невід`ємною частиною даного Договору. В Заявці-Анкеті на отримання другого та наступних траншів кредиту зазначається сума кредиту (траншу), строк користування, у Додатку №4 зазначається відсоткова ставка за кожен день користування кредитом, річна відсоткова ставка, загальна вартість такого кредиту (траншу), реальна річна процентна ставка та інше.

Нормами пункту 7.6 Договору визначено, що у разі укладання Договору в електронній формі, а саме: на сайті Товариства www.moneyboom.ua, беззаперечним прийняттям (акцептом) умов даного Договору Позичальником є проставлення в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця спеціальної відмітки про згоду укласти договір на запропонованих Товариством умовах (Підписання Додатку №2 - при укладенні Договору та отриманні першого траншу кредиту, та Додатку №4 - при отриманні другого та наступного траншу кредиту). Підписання Позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання вищезазначених дій означає прийняття Позичальником всіх умов Договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до укладення Договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для Позичальника та Товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки.

Сторони погодили, що укладений в електронному вигляді Договір буде зберігатись в особистому кабінеті Позичальника на сайті Товариства та може бути роздрукований Позичальником у будь-який час. Сторони погодили, що укладання Договору та інших документів (зокрема, але не виключно додаткових угод до Договору, додатків) в електронній формі прирівнюється до укладання відповідних документів в паперовій формі, що мають таку ж юридичну силу. Підписання Позичальником документів (додаткових угод до Договору, додатків) відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладення Договору в електронному вигляді відбувається відповідно до процедури викладеної у Правилах.

19.03.2020 ОСОБА_4 заповнила Заявку-Анкету на отримання кредиту, відповідно до якої просила ТОВ «Інфінанс» надати їй кредит на наступних умовах: сума кредиту 5600,00 грн, термін кредиту - 30 днів, спосіб отримання кредиту - платіжна картка за реквізитами НОМЕР_1 , ціль кредиту - в споживчих цілях, яка підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4w8w4n (а.с.8).

Згідно довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ "Інфінанс", ОСОБА_1 на зазначений нею номер телефону було направлено одноразовий ідентифікатор 4w8w4n.

19.03.2020 ТОВ «Інфінанс» в електронному вигляді до особистого кабінету ОСОБА_1 направлено пропозицію (оферту) надання четвертого траншу кредиту згідно Заявки-Анкети № від 19.03.2020 в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 (на звороті а.с.7), згідно якої основними умовами кредитування (траншу) є: розмір кредиту (траншу) 5600,00 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 - 3 роки; відсоткова ставка 0,875% за один день користування кредитом; річна відсоткова ставка 319,375 ; загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить 1470,00 грн, реальна річна ставка за кредитом становить 319,375%.

У разі надання акцепту на дану оферту ТОВ «Інфінанс» буде вважати себе зобов`язаним надати кредит (транш) на викладених умовах. Вказана оферта підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4w8w4n.

Акцепт оферти від 19.03.2020 на укладення договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019 на вказаних в ній умовах підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4w8w4n (а.с. 7). Акцептуючи оферту, відповідачка підтвердила, що перед укладенням договору повністю ознайомилась з Правилами, викладеними на веб сайті товариства, проектом договору, який відповідає умовам договору та погоджується з ним, дала згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису.

Змістом копії квитанції №51307990 від 19.03.2020 підтверджується факт зарахування ТОВ «Інфінанс» 5600,00 грн на картку платника НОМЕР_1 (а.с.19).

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20.

Судом встановлено, що відповідачка підписала договір позики шляхом накладення електронного підпису, що відповідає положенням ст.ст. 205, 207, 639 ЦК України, отже договір є укладеним в письмовій формі.

Таким чином, судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала кредит та можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту.

Суд відхиляє як неспроможні доводи представника відповідача адвоката Довгалюка Р.О., що між сторонами не виникли кредитні зобов`язання за вказаним договором, оскільки ОСОБА_1 особисто, тобто власноручно, не підписувала Заявку-Анкету на отримання кредиту від 19.03.2020 з огляду на те, що судом встановлено, що така Заявка скріплена електронним підписом відповідача, який прирівнюється до власноручного, а договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором вважається таким, що укладений в письмовому вигляді.

Сукупний аналіз умов укладеного Договору надання позики від 11.06.2019 вказує, що сам договір, додатки до нього, якими є Заявка-Анкета, оферта та акцепт оферти підлягали підписанню виключно в електронній формі. Тлумачення представником відповідачки в п. 3.1.1 Договору від 11.06.2019 виразу "особисто підписаної", як підписаним власноручно, є хибним, тлумачиться ним на користь відповідачки, при цьому суперечить п. 7.6 цього ж Договору, а відтак не заслуговує на увагу. Крім того, суд звертає увагу, що норми ЦК України взагалі не містять поняття «особистий підпис». Договір підлягає підписанню його стороною, а форма підпису може бути різною, залежно від порядку та форми укладення такого договору, що узгоджується з нормами ст.ст. 205, 207, 639 ЦК України.

В судовому засіданні адвокат Довгалюк Р.О. не заперечував факт отримання ОСОБА_1 траншу в розмірі 5600,00 грн.

14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс»» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договором позики № від 11.06.2019, який був укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с. 24-26).

Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 ОСОБА_1 за Договором позики №, укладеним 11.06.2019, має загальну суму заборгованості за кредитом 51415,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5600,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 45815,00 грн (а.с.26-28).

10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр», у тому числі за Договором позики №, боржником за яким є ОСОБА_1 (а.с. 29-33).

Згідно Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 ОСОБА_1 за Договором позики № має загальну суму заборгованості за кредитом 83951,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5600,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 78351,00 грн (а.с. 32-34).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № від 11.06.2019.

Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ "Коллект-Центр", ОСОБА_1 станом на 10.01.2023 має загальну заборгованість за договором у сумі 83951,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5600,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги станом на 14.07.2021 - 45815,00 грн, нараховані відсотки згідно кредитного договору за період з 14.07.2021 по 10.06.2022 - 32536,00 грн (а.с. 20-23).

При цьому, звертаючись до суду з позовом, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі в розмірі 67487, 00 грн, з яких 5600,00 грн тіло кредиту та 61887,00 грн, посилаючись на принципи розумності, справедливості і пропорційності, що є правом позивача.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідачка та її представник не надали суду жодного доказу на підтвердження належного виконання грошового зобов`язання згідно умов укладеного кредитного договору.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими, оскільки наявність такої суми заборгованості підтверджена належними доказами.

Щодо нарахування відсотків за користування кредиту в розмірі 61887,00 грн.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 251 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За умовами отримання четвертого траншу грошових коштів 19.03.2020 сторонами погоджено суму кредитних коштів - 5600,00 грн, строк користування кредитом (траншем) 30 днів в межах строку дії Договору позики № від 11.06.2019 3 роки з відсотковою ставкою 0,875% за один день користування кредитом.

Таким чином, суд вважає, що відсотки підлягають нарахуванню і стягненню з відповідачки в межах строку дії кредитного договору після отримання четвертого траншу коштів в період з 19.03.2020 по 11.06.2022, виходячи з відсоткової ставки 0,875%, що становить 39935,00 грн з розрахунку: 5600,00 грн (тіло кредиту) х 0,875% (відсоткова ставка за наданим четвертим траншем) х 815 дні (кількість днів користування кредитними коштами в межах строку дії договору).

Суд вважає неправомірним нарахування позивачем відсотків в подвійному розмірі, який становить 1,75% на підставі п. 1.6 Договору позики від 11.06.2019, оскільки згідно умов даного Договору відсоткова ставка, яка підлягала застосуванню при отриманні чергового траншу, визначалась в Додатках № 3та №4 до договору.

Згідно умов отримання четвертого траншу кредитних коштів, які були відповідно визначені в Заявці-Анкеті на отримання кредиту, пропозиції надання 4 траншу, Акцепті оферти від 19.03.2020, як додатках до Договору від 11.06.2019, сторонами не було погоджено нарахування відсотків в розмірі 1,75% (а.с. 7-8).

Суд відхиляє доводи адвоката Довгалюка Р.О. щодо неправомірності застосування подвійного розміру відсотків за період карантину, який був встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби (COVID-19), спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, оскільки суд дійшов висновку, що згідно умов договору відсотки повинні були сплачуватись в розмірі 0,875%.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача щодо не направлення ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги із зазначенням реквізитів нового кредитора, оскільки вказана обставина не звільняє відповідача від реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, який вказаний в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Аналогічна правова позиції викладена в постанові Верховного Суду України в від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15, в якій вказано, що "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Відповідач не надав суду докази належного виконання грошового зобов`язання перед первісним кредитором, що могло б бути підставою для звільнення її від виконання зобов`язання новому кредитору за уступленою вимогою.

Дослідивши надані сторонами докази в обґрунтування власних доводів і заперечень, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, суд визнає обгрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики на суму 45535,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5600,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 39935,00 грн, які нараховані в межах строку дії договору за період з 19.03.2020 по 11.06.2022.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат з надання правничої допомоги представником позивача надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02.01.2023 року, відповідно до п. 4.1 якого передбачено, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору; заявку на надання юридичної допомоги №393 від 02.01.2024; витяг з акту виконаних робіт від 08.01.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 17 000,00 грн, з яких надання усної консультації з вивчення документів 2 год/3000 грн; підготовка пропозицій 2 год/4000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу 5год/10000 грн, а також платіжну інструкцію № від 10.01.2024, що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 52000, 00 грн за надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 (а.с.45-50).

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; те, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 11390,00 грн.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2028,76 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.06.2019, яка утворилась за період з 19.03.2020 по 11.06.2022, в сумі 45535,00 грн, з яких 5600,00 грн - тіло кредиту, 39935,00 грн відсотки за користування кредитом, а також стягнути судовий збір в розмірі 2028,76 грн та 11390,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 21.06.2024.

Суддя О.В. Стрілецька