Провадження №: 6/755/1969/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, матеріали заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - Ольги Прищепи про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №755/18217/21, -

в с т а н о в и в:

24 вересня 2024 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника заявника Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - Ольги Прищепи про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №755/18217/21.

В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що 21.01.2022 Дніпровський районний суд м. Києва ухвалив рішення про задоволення позовних вимог по справі № 755/18217/21 за позовом Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. На виконання вказаного рішення судом було видано виконавчий лист № 755/18217/21, який був переданий на виконання до Дніпровського РВДВС м. Київ ЦМУ МЮ (м. Київ). Постановою державного виконавця від 21.09.2022 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа від 28.06.2022 у справі №755/18217/21. У грудні 2022 року останнім процесуальним документом по вказаному виконавчому провадженню, який надійшов стягувачу від органу державної виконавчої служби була постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Згідно з даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень ВП№НОМЕР_1 є завершеним. Однак, на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не надходили ні постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувану, ні оригінал виконавчого листа №755/18217/21 від 28.06.2022. З урахуванням вказаних обставин, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 14 травня 2024 №3636/14 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві отримало довідку від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) у якому зазначено, що згідно відомостей, які містяться в АСВП встановлено, що 27.12,2022 виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного виконавчого документу завершено керуючись вимогами пункту другого статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, однак виконавчий документ №755/18217/21 від 28,06.2022 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві коштів в сумі 7229,00 грн. втрачено при поштовій пересилці.

Враховуючи вищевикладені обставини, виконавчий документ втрачено.

Оскільки, станом на 13.09.2024 заборгованість по виконавчому листу №755/18217/21 від 28.06.2022 боржником ОСОБА_1 не погашена, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві позбавлене можливості пред`явити даний виконавчий документ до виконання.

Представник заявника Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив суд розгляд заяви провести за відсутності представника.

У відповідності до ч.3 ст.433 ЦПК України, заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути заяву про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання за відсутності учасників справи.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК, суд розглянув справу за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали заяви та справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

За змістом положень частини 1 статті 446 Цивільного процесуального кодексу України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Таким чином, згідно з вказаними положеннями, заява сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця про видачу дублікату виконавчого листа підлягає розгляду у суді, який розглядав справу як суд першої інстанції, оскільки інше не передбачено Розділом VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/18217/21 Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, який було задоволено заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 21.01.2022. Ухвалено стягнути з з ОСОБА_1 на користь Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві безпідставно отримані грошові кошти в сумі 4959, 90 грн. та судовий збір в сумі 2270, 00 грн.

Відповідно до п. 17.4. Перехідних Положень розділу ХІІІ ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17, провадження № 61-29св17, від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11, провадження № 61-41846св18.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами, відповідно до ч. 1 ст.18 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Як встановлено ч. 1 ст. 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Як убачається з матеріалів справи, Дніпровським районним судом м. Києва було виготовлено виконавчий лист по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час видачі виконавчого листа) Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною 3 ст. 12 зазначеного Закону визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання; надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 липня 2015 року «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з обсягу долучених до заяви доказів, суд доходить висновку, що Головне управління пенсійного фонду України в місті Києві не надало суду жодних доказів того, які б підтвердили втрату оригіналу виконавчого листа у справі № 755/18217/21, оскільки надана до заяви довідка від Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), у якій зазначено, що: «згідно відомостей, які містяться в АСВП встановлено, що 27.12.2022 виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного виконавчого документу завершено та винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, однак виконавчий документ №755/18217/21 від 28,06.2022 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві коштів в сумі 7229,00 грн. втрачено при поштовій пересилці» не є належним, допустимим та достовірним доказом втрати оригіналу виконавчого листа.

Інших доказів на підтвердження доводів заяви про втрату виконавчого листа матеріали справи не містять.

Як убачається з матеріалів заяви, виконавче провадження відносно боржника було завершене, однак підстави його завершення суду не відомі, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи не було виконано судове рішення.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не встановлено законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Однак, за відсутності встановлених судом обставин для видачі дубліката виконавчого листа, суд не убачає підстав для вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки вказана вимога є похідною та безпосередньо залежить від з`ясування обставин втрати виконавчого листа, та підстав видачі виконавчого листа.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви представника заявника Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - Ольги Прищепи про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №755/18217/21 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази втрати виконавчого листа та підстав завершення виконавчого провадження, крім того, пред`явлення виконавчого листа до виконання є правом, а не обов`язком стягувача, та може бути реалізовано стягувачем в межах строку, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 260, 354, 433, п. 17.4. Перехідних Положень розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника заявника Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві - Ольги Прищепи про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення по справі №755/18217/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: