КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 356/422/22 Головуючий у суді І інстанції: Капшученко І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

Суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про збільшення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини і встановлення конкретних термінів спільного відпочинку,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року до Березанського міського суду Київської області звернувся представник Гуревич М. в інтересах ОСОБА_3 з первісним позовом до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про зміну способу участі батька у спілкуванні та вихованні дитини.

В обґрунтування пред`явлених вимог вказувала, що 28.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, розірваний рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.05.2014 року. Сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився проживати з матір`ю.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року, залишеним в силі постановою Верховного Суду від 24.06.2020 року (справа № 382/1142/16-ц), визначено спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення побачень з сином: кожну першу та третю суботу місяця з 9 години до 13 години за місцем проживання сина ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 ; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 години до 12 години за місцем проживання сина ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , чи в іншому місці, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дитини, а також спільного відпочинку разом з дитиною, за домовленістю з матір`ю дитини, протягом 21 календарного дня у літній період. За взаємною домовленістю батьків, з урахуванням віку дитини та її бажання, батьки проводять дні народження дитини, а також інші святкові дні за календарем разом із сином.

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1302 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: дитячий аутизм з якісними порушеннями реципрокної соціальної взаємодії, комунікації. Системне недорозвинення мовлення І рівня. Когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості. Гіперактивні форми поведінки. Враховуючи наявні захворювання, з метою забезпечення дитини належним розвитком, позивач оформила дитину до спеціалізованого закладу освіти - приватної організації «Приватний заклад позашкільної освіти «Приватна школа Олени Вєдєрнікової - Осокорки», що знаходиться в м. Києві, та на момент звернення до суду з позовом дитина фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з матір`ю у квартирі, яку винаймає позивач. Водночас, зауважує, що найм житла має конкретний строк і місце проживання може змінюватись, тому побачення з сином мають відбуватися за місцем проживання дитини, але без зазначення конкретної адреси, з покладанням на матір обов`язку повідомляти письмово відповідача про зміну місця проживання дитини (якщо таке відбудеться).

У позовній заяві, заяві предстаник наголошувавав, що враховуючи навчання на постійній основі у спеціалізованому навчальному закладі у м. Києві та постійне проживання у вказаному місті, спеціальне щотижневе перевезення дитини до м. Яготин (близько 100 км від м. Києва) і назад для забезпечення побачень відповідача з сином (враховуючи воєнний стан введений в України та часті оголошення повітряної тривоги в м. Києві та Київській області, небезпека перебування у дорозі) не у повній мірі відповідає інтересам дитини. На даний час недоцільним визначення твердої незмінюваної кількості днів такого відпочинку, враховуючи як характер захворювання дитини, так і наявну в Україні військово-політичну обстановку.

На момент звернення до суду з позовом виникли обставини, що є підставою для зміни раніше встановленого порядку участі батька у вихованні дитини з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Тому просить змінити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018, у наступний спосіб:

- встановити ОСОБА_1 побачення з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну першу та третю суботу місяця з 9 години до 13 години та кожну другу та четверту суботу місяця з 10 години до 12 години за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язати матір дитини - ОСОБА_3 у разі зміни фактичного місця проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово повідомляти про це батька дитини - ОСОБА_1 ;

- надати ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку разом з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у літню пору року у місці та в період, визначені за домовленістю між батьком та матір`ю дитини;

- встановити, що дні народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інші святкові дні проводяться за взаємною домовленістю батьків з урахуванням віку дитини та її бажання. Крім того, просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь сплачений нею судовий збір в сумі 992,40 грн.

12.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , третя особа особи Служба у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради про збільшення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини і встановлення конкретних термінів спільного відпочинку.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 вказував, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12.05.2014 шлюб між ним та ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) розірвано. Від цього шлюбу сторони мають спільного сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З травня 2013 року колишня дружина разом з сином проживає у своєї матері по АДРЕСА_1 та чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке матір`ю дитини належним чином не виконується через неконкретні формулювання, остання не погоджується на домовленості, чим чинить перешкоди у їхньому спілкуванні з дитиною. З цього приводу він звертався до служби у справах дітей та сім`ї, а також правоохоронних органів, були відкриті кримінальні провадження. В межах виконавчого провадження виконавець також позбавлений можливості виконати рішення суду в частині проведення спільного відпочинку, свят та днів народжень дитини, оскільки рішення не містить конкретних строків. Побачення з сином здійснюються по кілька годин та лише в кімнаті, він не може взяти дитину на прогулянку на вулицю, в парк чи на стадіон, що є незрозумілим з огляду на його вік. Крім того, хвороба сина потребує максимального спілкування з різними людьми, в чому мати його обмежує. З моменту ухвалення рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 дитина подорослішала, в них добре налагоджені стосунки, але за тиждень, поки вони не бачаться, дитина закривається і виділеного часу на спілкування не вистачає. За таких обставин, він як батько, розуміє свій батьківський обов`язок та хоче безперешкодно спілкуватись та приймати участь у вихованні сина, тому просить суд визначити свою участь у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- кожну першу суботу місяця з 9.00 год. забирати сина і перебувати з ним за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , або гуляти вказаним містом, відвідувати інші місця для відпочинку та повертати дитину матері до 17.00 год., а в зимовий час до 16.00 год. Якщо якась поважна причина унеможливить побачення, то вищевказані дії переносяться на другу суботу місяця;

- кожну третю суботу місяця з 9.00 год. забирати сина і перебувати з ним за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , або гуляти вказаним містом, відвідувати інші місця для відпочинку та повертати дитину матері до 17.00 год., а в зимовий час до 16.00 год. неділі (з ночівлею). Якщо якась поважна причина унеможливить побачення, вищевказані дії переносяться на четверту суботу місяця.

- вказаний попереднім рішенням суду спільний відпочинок з батьком в літній період протягом 21 календарного дня конкретизувати та розділити на:

1)в червні з 1 по 7 включно;

2)в липні з 1 по 7 включно;

3)в серпні з 1 по 7 включно;

- забирати та перебувати з сином один раз в зимовий період на 7 календарних днів. З першого дня зимових канікул по 7 включно. Якщо якась поважна причина унеможливить побачення, то дії переносяться на наступний тиждень з 7 по 14 день канікул;

- можливість спілкування з сином в школі на перервах, коли це не заважає учбовому процесу;

- якщо не в день народження, то принаймні на наступний день забирати дитину після закінчення уроків та перебувати з ним не менше 4-х годин, для можливості відвідування розважальних закладів, якщо є поважна причина, що унеможливлює побачення з батьком в цей день, вказані дії переносяться на інший день, і так до виконання;

- в період хвороби сина відвідувати дитину за місцем її перебування, проживання, лікування;

- зобов`язати відповідача за зустрічним позовом негайно надавати йому особисто точну інформацію по телефону щодо фактичного місця навчання, проживання та про захворювання дитини, завчасно повідомляти про обставини, що унеможливлюють його побачення з сином.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Змінено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року, у наступний спосіб:

- встановлено ОСОБА_1 побачення з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну першу та третю суботу місяця з 09 години до 13 години та кожну другу та четверту суботу місяця з 10 години до 12 години за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано матір дитини - ОСОБА_2 у разі зміни фактичного місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , письмово повідомляти про це батька дитини - ОСОБА_1 ;

- надано ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у літню пору року у місці та в період, визначені за домовленістю між батьком та матір`ю дитини;

- встановити, що дні народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інші святкові дні проводити за взаємною домовленістю батьків з урахуванням віку дитини та її бажання.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визначено участь ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступний спосіб:

- надано ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку разом з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зимовий період протягом 7 календарних днів у місці та в період, визначені за домовленістю між батьком та матір`ю дитини;

- зобов`язано ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 про зміну дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місця навчання та про захворювання дитини;

- надано ОСОБА_1 можливість в період хвороби сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувати дитину за місцем проживання, перебування чи лікування дитини;

В решті відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги зустрічного позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції вирішив, що з урахуванням стану здоров`я дитини та непередбачуваністю військово-політичної ситуації в країні у зв`язку з введенням воєнного стану є недоцільним встановлення твердої незмінюваної кількості днів такого літнього відпочинку та надала відповідачу ОСОБА_1 можливість спільного відпочинку з сином в літню пору року у місці та в період, визначені за домовленістю між батьком та матір`ю дитини. Однак судом не взято до уваги, те що в м. Києві військова ситуація гірша ніж там де відповідач планував проводити спільний відпочинок з сином, а саме, в м. Березань, місто де не проводилися військові дії, де не було жодних ракетних та бомбових обстрілів (так як у Києві), і можливо якийсь період знаходження сина в місті з спокійнішою обстановкою був би кращим для нього.

Посилався на те, що відхилення судом першої інстанції позовної вимоги щодо можливості перебувати з сином за місцем проживання батька є необгрунтованою та надуманою. Так як відсутність поданих відповідачем доказів підтвердження того, що стан здоров`я дитини змінився та дозволяє проводити побачення за місцем проживання батька, не може служити підставою для прийняття такого рішення. Крім того звернув увагу суду, що в матеріалах справи відсутні докази, зокрема висновки експертів, спеціалістів щодо необхідності обмеження дитини в спілкуванні з її оточенням (в тому числі батьком та його родичами) також обмеження зміни середовища перебування дитини. Жодних доводів будь-якого лікаря чи експерта про те, що ОСОБА_4 погіршить стан здоров`я перебування у батька вдома як тоді у 2016 році так і зараз у 2022 році позивачкою не надано.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що суд першої інстанції своїм рішенням виключила можливість спілкування з сином поза межами кімнати де проживатиме ОСОБА_4 . На вимоги своєї зустрічної позовної заяви відповідач пояснював, що він з ОСОБА_4 якому вже майже 12 років за попередніми рішеннями судів змушені проводити час в кімнаті квартири за місцем прописки ОСОБА_4 , що не може бути, на думку скаржника, нормальним та відповідати інтересам дитини.

Вважає, що ухвалене судом рішення не містить реального забезпечення відповідача з сином права спілкуватися більше. На переконання скаржника, всі ухвалені рішення прийняті судом про участь батька у вихованні сина пов`язані з домовленістю з ОСОБА_2 з урахуванням її думки та бажання та з можливістю впливати на їх не виконання з метою перешкоджання участі відповідача у вихованні дитини.

15 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_2 -адвоката Гуревич М.Г., в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

12 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Яготинської міської ради, в якому просило проводити розгляд справи за їх відсутності, рішення Березанського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року підтримують.

06 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , підтримав доводи апеляційної скарги, та вважав, що суд першої інстанції упереджено та формально поставився до розгляду справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи. Рішення прийняті вибірково, з урахуванням тільки інтересів матері.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи первісні позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з часу ухвалення рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року змінились обставини, а саме дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила місце проживання та на момент розгляду справи навчається в м. Києві та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яку остання винаймає.

Суд першої інстанції врахував, що у зв`язку з вказаною військово-політичною ситуацією в країні оголошуються повітряні тривоги, існує загроза ракетних обстрілів та дронових атак, що є загальновідомим фактом, тому суд визнав обґрунтованими доводи матері ОСОБА_2 про те, що під час щотижневих поїздок дитини для побачень з батьком до м. Яготин, які займають тривалий час, життя і здоров`я дитини, наражається на небезпеку.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що продовження здійснення побачень батька з сином саме в м. Яготин, де станом на день розгляду справи не проживає жодна із сторін, та обумовлене цим спеціальне щотижневе перевезення дитини туди і назад до місця його теперішнього проживання, що є достатньою та належною підставою для зміни раніше визначеного судом способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином шляхом встановлення таких побачень саме за місцем проживання дитини, як це зазначено у первісному позові позивачем ОСОБА_2 ..

Задовольняючи частково зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що жодних доказів на підтвердження того, що стан здоров`я дитини змінився та дозволяє проводити побачення з дитиною саме за місцем проживання батька в м. Березань, без присутності матері суду не надано. Сам по собі факт того, що дитина подорослішала, та бажань батька, не є достатнім для вказаного висновку, з урахуванням стану здоров`я дитини.

Вимога ОСОБА_1 про забезпечення реалізації його батьківських прав шляхом побачень за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , на думку суду першої інстанції, не відповідають якнайкращим інтересам дитини, оскільки передбачають щотижневі переміщення дитини з її фактичного місця проживання у м. Київ до місця проживання батька у м. Березань.

Також не доведено належними та допустимими доказами наявність за місцем проживання ОСОБА_1 створених умов для проживання дитини, яка має особливі потреби, зокрема, окремого спального місця, меблів, іграшок, а також, що батько обізнаний з особливостями харчування дитини, режиму сну, лікування, занять та вирішення його особистих побутових питань.

Суд першої інстанції вважав, що з урахуванням того, що дитина ніколи не проживала постійно разом із батьком і має сталий емоційний зв`язок з матір`ю, висновки суду про тимчасове обмеження права батька на спілкування з дитиною саме в такий спосіб є виправданим інтересами дитини, тому у задоволенні зустрічного позову у цій частині слід відмовити.

Вимоги ОСОБА_1 щодо спільного відпочинку з дитиною влітку є взаємовиключними до первісних позовних вимог ОСОБА_8 , які судом першої інстанції були задоволені, тому суд вважав за необхідне відмовити в цій частині позову з наведених вище підстав.

Суд першої інстанції вважав, що вимоги ОСОБА_1 зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 повідомляти його як батька про зміну дитиною місця навчання та про захворювання дитини, а також відвідувати дитину в період хвороби за місцем її перебування, проживання, лікування, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

При цьому, суд першої інстанції не вбачав підстав обмежувати форму такого повідомлення саме по телефону, як про це просив позивач за зустрічним позовом, з огляду на непередбачуваність таких обставин.

Вимога повідомляти ОСОБА_1 про зміну місця проживання дитини включена позивачем до первісного позову та безпосередньо випливає з пред`явленої нею вимоги про встановлення побачень з дитиною без зазначення конкретної адреси, що була задоволена судом, тому не підлягає задоволенню в межах зустрічного позову.

Вимога зобов`язати відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 повідомляти про обставини, що унеможливлюють його побачення з сином, є неконкретизованою та стосується невизначеного кола обставин, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що дана вимога не підлягає задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про забезпечення можливості спілкування з сином в школі на перервах, суд першої інстанції зазначав, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що ОСОБА_2 створює йому в цьому перешкоди, що не узгоджується з вимогами ст. 159 СК України. За таких обставин, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) з 28.04.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 12.05.2014 року, що набрало законної сили 22.05.2014 року, після розірвання шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_3 » (том 1, а.с.10).

Від цього шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 229 (том 1, а.с.9).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого Яготинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.10.2022, актовий запис № 04, позивач ОСОБА_3 змінила прізвище та ім`я на « ОСОБА_2 », що підтверджується також копією паспорта № НОМЕР_3 , виданого органом 8036, прізвище, ім`я та по батькові позивача значиться як « ОСОБА_2 » (том 1, а.с.147,196).

Із виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 1302 від 01.06.2017 вбачається, шо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено діагноз: дитячий аутизм з якісними порушеннями реципрокної соціальної взаємодії, комунікації. Системне недорозвинення мовлення І рівня. Когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості. Гіперактивні форми поведінки, встановлено відповідні рекомендації (том 1, а.с.11).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною - інвалідом, матері ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) призначено соціальну допомогу на дитину-інваліда до 01.10.2030 (том 1, а.с.12).

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року в справі № 382/1142/16-ц, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 24.06.2020 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ), третя особа служба у справах дітей та сім`ї Яготинської районної державної адміністрації про визначення участі батька у спілкуванні та вихованні дитини задоволено частково, визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення ОСОБА_1 побачень із сином: кожну першу та третю суботу місяця з 9 години до 13 години за місцем проживання сина ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 ; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 години до 12 години за місцем проживання сина ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , чи в іншому місці, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дитини, та спільного відпочинку разом з дитиною, за домовленістю з матір`ю дитини, протягом 21 календарного дня у літній період. За взаємною домовленістю батьків, з урахуванням віку дитини та її бажання, батьки проводять дні народження дитини, а також інші святкові дні за календарем разом із сином. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (том 1, а.с.25-35).

На момент розгляду справи судом дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 , у квартирі, яку винаймає ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), що підтверджується договорами оренди квартири від 22.07.2022 року та від 22.07.2023 року, строк оренди 12 місяців, а також актом обстеження умов проживання від 10.02.2023 року (том 1, а.с.184, том 2, а.с.100зв.-103 ).

Батько дитини - ОСОБА_1 мешкає окремо від них у АДРЕСА_3 .

Листом від 25.07.2022 року ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) повідомила ОСОБА_1 про переведення дитини ОСОБА_4 в навчальний заклад «Приватна школа Олени Вєдєрнікової - Осокорки» та зміну адреси фактичного місця проживання дитини на АДРЕСА_4 , ЖК « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 29.07.2022 року, що підтверджується також рекомендованим повідомленням про вручення (том 1, а.с.16-17).

У відповідності до листа Яготинського ліцею № 3 Яготинської міської ради від 14.02.2023 року № 40, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відрахований наказом № 74-у від 15.08.2022 року до ТОВ «ІВІ ПЛЮС ПРИВАТНА ШКОЛА» м. Київ (том 1, а.с.183).

Згідно договору про надання послуг у сфері позашкільної освіти № 180 від 01.09.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2022 року навчався у навчальному закладі Приватна організація «Приватний заклад позашкільної освіти «Приватна школа Олени Вєдєрнікової - Осокорки» за адресою: м. Київ, вул. Малоземельна, 16, строк дії договору з моменту його підписання сторонами до 30.06.2023 року (п.п. 1.1, 1.3, 5.1 договору) (том 1, а.с.13-15).

Відповідно до договору про надання послуг для здобувачів повної загальної середньої освіти № 317/82324 від 04.08.2023 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРИВАТНИЙ ЛІЦЕЙ КІДЗ СТУДІО М. КИЄВА» та ОСОБА_2 , виконавець за завданням замовника надає учню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освітні послуги із загальної середньої освіти та послуги з позашкільної освіти в порядку та на умовах, визначених цим договором, період надання послуг за цим договором з 1 вересня по 25 травня у робочі дні, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до завершення сторонами своїх зобов`язань (п.п.1.1,2.1,6.1 договору); 31.08.2023 року складено індивідуальну програму розвитку учня на 2023-2024 навчальні роки (том 2, а.с.70-73, 206-224).

На підставі договорів про надання послуг №№ 2404, 7411 від 07.08.2023, ФОП ОСОБА_10 за завданням замовника ОСОБА_2 учню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надаються також освітні послуги загально-розвиваючого напрямку в порядку та на умовах, погоджених сторонами (том 2, а.с.74-76).

На виконанні у Яготинського районного відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року про визначення способу участі батька у вихованні сина.

Постановами старшого державного виконавця Яготинського ВДВС у Бориспільському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Сидоренка О.В. від 12.09.2022 року та 19.09.2022 року у зв`язку з надходженням заяв боржника ОСОБА_3 ( ОСОБА_2 ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 внесено зміни та адресу місця проживання боржника змінено з АДРЕСА_1 , на адресу АДРЕСА_2 , ЖК «Зарічний» (том 1, а.с.18, 20).

Згідно з висновком Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про участь батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення графіку спілкування з нею № 101-10131 від 23.11.2023, за результатом вивчення матеріалів справи, враховуючи рекомендації комісії (протокол від 12.10.2023 № 19), з метою забезпечення прав та інтересів дитини райдержадміністрація як органом опіки та піклування визначено за доцільне визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: щосуботи з 09:00 год. до 13:00 год. за місцем проживання дитини; оздоровлення щорічно протягом тижня під час літніх канікул - за домовленістю між батьками, в присутності матері, з урахуванням думки дитини (том 2, а.с.233-239, том 3, а.с.15-18).

Факт виникнення конфліктних ситуацій між сторонами щодо визначення порядку та способу участі батька у вихованні дитини підтверджено матеріалами справи, зокрема, численними зверненнями до поліції із заявами про вчинене кримінальне правопорушення, про що надано витяги з ЄРДР за №№ 0000030 від 04.02.2019, № 0000139 від 22.12.2020, № 000111 від 07.10.2022, № 0000051 від 12.06.2021, № 0000050 від 12.06.2021, № 0000128 від 13.08.2018, документами виконавчого провадження під час примусового виконання рішення суду від 03.05.2018, а також судовими рішеннями (том 1, а.с.134-140, 233-236, том 2, а.с.121-122, 130-131).

Свідок ОСОБА_2 в суді першої інстанції показала, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 є її дочкою, ОСОБА_1 - колишній зять. Пояснила, що коли дочка завагітніла, то сказала їй не одразу. ОСОБА_1 бив дочку та дитину, обмежував підчас вагітності її у їжі, ображав, нічого не купляв, все забороняв. Мати ОСОБА_1 говорила, що її дочка хоче витягти з нього всі гроші. Потім донька розлучилась. Коли забирала дочку з м. Березань, дитина плакала, падала, бо хворіє і потребує спеціального догляду. ОСОБА_1 тряс дитину, говорив, що він прикидається. ОСОБА_1 грошові кошти добровільно на забезпечення сина не надає, лише в розмірі аліментів за рішенням суду. Натомість користується статусом дитини-інваліда його сина, щоб уникнути мобілізації на службу у ЗСУ. Донька ОСОБА_2 багато працює, щоб матеріально забезпечити потреби дитини ОСОБА_4 з вадами та особливостями розвитку, зокрема навчання, медичний догляд, спеціальне харчування. Дитина не жує і не говорить, окремо звернула увагу на факт, що режим дня, особливості харчування, догляду дитини батьку не відомі, тому що він не цікавиться. На переконання ОСОБА_1 дитина має працювати по господарству, щоб тренувати м`язи. Окремо наголосила, що в 2019 році ОСОБА_1 її побив, вдарив два рази по голові. Щодо спільного літнього відпочинку, враховуючи всі обставини, дитина має проходити санаторно-курортне оздоровлення, проте батько вважає, що дитина має бути в м. Березань.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції показала, що працює директором Яготинського інклюзивно-ресурсного центру та психологами їхнього центру за запитом Яготинської міської ради проводилась оцінка поведінки батька по відношенню дитини на відеозаписі, наданому за зверненням бабусі дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оцінку проводили та висновок складали психологи їхнього центру, які мають відповідну кваліфікацію, вона його лише підписувала як директор. Наголосила, що за фахом вона є вчителем-логопедом та не має кваліфікації психолога. Пояснила, що за зафіксовані на відео дії з огляду на стан здоров`я дитини психологам були розцінені як незрозумілі. Оцінку діям ОСОБА_1 надавати не буде, оскільки не фахівцем у галузі психології. Батько пояснив що так вчив дитину боксу.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що є державним виконавцем Яготинського відділу державної виконавчої служби та в нього на виконанні перебуває виконавчий лист щодо примусового виконання рішення суду про встановлення графіку побачень ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 .. Вказане виконавче провадження відкрите та триватиме до повноліття дитини. У межах даного виконавчого провадження виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, а саме на боржника ОСОБА_2 накладались штрафи та виконавець звертався до поліції з поданнями щодо умисного невиконання боржником судового рішення. Щодо подальшого ходу досудового розслідування за вказаними поданнями виконавцю не відомо. Щодо виконання судового рішення в частині проведення батьком спільного відпочинку з дитиною влітку пояснив, що вони звертались до ОСОБА_2 з пропозиціями, проте сторони не дійшли згоди щодо способу проведення відпочинку, як це зазначено у рішенні суду.

Відповідно статті 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У положеннях частини 2, 3 статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо, зокрема, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

Верховний Суд у своїх постановах в аналогічних справах наголошує, що, визначаючи способи участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану (постанови Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 138/97/17; від 27 січня 2021 року у справі № 752/9697/19; від 29 липня 2021 року у справі № 758/5545/18; від 02 лютого 2022 року у справі № 6-7/20536/19: від 16 лютого 2022 року у справі № 132/3692/20).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи первісні позовні вимоги та частково задовольняючи зустрічні позовні вимоги, оскільки суд вірно врахував стан здоров`я дитини (дитячий аутизм з якісними порушеннями реципрокної соціальної взаємодії, комунікації, системне недорозвинення мовлення І рівня, когнітивна недостатність до рівня легкої розумової відсталості, гіперактивні форми поведінки), також врахував те, що з часу ухвалення рішення Яготинського районного суду Київської області від 03 травня 2018 року змінились обставини, а саме дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінила місце проживання та момент розгляду справи навчається в м. Києві та проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 . Також суд першої інстанції вірно врахував існуючу військово-політичну ситуацію в Україні, запровадження воєнного стану, оголошення повітряних тривог, існування загроз ракетних обстрілів та дронових атак, у зв'язку з чим під час щотижневих поїздок дитини для побачень з батьком до іншого міста, які займають тривалий час, життя і здоров'я дитини, наражається на небезпеку.

За встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявні підстави для зміни участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки це буде сприяти якнайкращому забезпеченню прав кожного з батьків та їх сину.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подавалась зустрічна позовна заява з метою конкретизувати рамки виконання попереднього рішення (Яготинського районного суду Київської області від 03.05.2018 року) та зробити реальним спілкування з сином влітку, оскільки ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 задля того, щоб домовитись про спільний відпочинок із сином в літній період, але отримував відмови, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження не спростують правильності висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.

Так, з наданого суду листування між сторонами вбачається, що ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 17.05.2021 року з пропозицією щодо проведення спільного відпочинку з дитиною влітку в м. Березань за місцем його проживання з відвідуванням місць активного відпочинку (парк, ліс, озеро, річка тощо) (том 2, 151-154).

Зі змісту відповіді ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) вбачається, що остання в свою чергу не заперечувала проти сумісної поїздки (позивачки, відповідача та сина ОСОБА_4 ) на оздоровлення в червні 2021 року на санаторно-курортне лікування до м. Трускавець з періодом перебування - 21 календарний день. Крім того ОСОБА_13 ( ОСОБА_3 ) не заперечувала щодо відпочинку дитини на морі. Запропонувала ОСОБА_1 перший відпочинок з дитиною провести спільно з матір`ю, з метою оздоровлення сина в закладі санаторно-курортного лікування, обґрунтовуючи це станом здоров`я дитини та обумовленими ним особливостями, а також враховуючи, що дитина з батьком ніколи постійно не проживала, що може викликати стрес, і такі її доводи суд визнає цілком обґрунтованими (а.с. 152 том 2).

ОСОБА_1 на пропозицію ОСОБА_2 не погодився, свої варіанти з урахуванням наведених нею доводів не запропонував, наполіг виключно на запропонованому ним варіанті, не навівши будь-яких обґрунтованих пояснень (а.с. 153 том 2).

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з пропозиціями організувати спільний відпочинок з дитиною, матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції вважає, що дії ОСОБА_2 в даному випадку не свідчать про її ухилення від виконання рішення суду, оскільки суд вважає їх як елемент досягнення домовленості з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що сторони спору мають розуміти, що виконання ними судового рішення, яким встановлено порядок їх участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, має бути здійснене виходячи із забезпечення якнайкращих інтересів їх дитини. Особистий конфлікт між батьками матиме наслідки негативно впливу на дитину. Виключно на батьках дитини лежить обов`язок діяти в інтересах своєї дитини, у тому числі відшукувати та узгоджувати між собою час та спосіб участі у її вихованні. Сторони у повній мірі забезпечені можливістю реалізовувати свої права і обов`язки виходячи з найкращих інтересів дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимоги надання можливості перебування з сином за місцем проживання батька, з огляду на те, що вік сина змінився та він став більш дорослішим, а також змінився стан здоров`я дитини, суд апеляційної інстанції відхиляє, суд першої інстанції вірно врахував відстань (близько 100 кілометрів) від місце проживання сина та місце проживання батька, та військово-політичну ситуацію в країні, а тому побачення з батьком в м. Яготин, життя та здоров`я дитини наражається на небезпеку.

До того ж, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі зміни обставин, батьки дитини вправі за домовленістю між собою та з урахуванням динаміки стосунків із дитиною врегулювати по іншому питання щодо участі в її утриманні, вихованні, питанні спілкування з дитиною, а з плином часу та можливою зміною обставин не позбавлені права встановленим порядком у будь-який час по-новому врегулювати спірні питання.

Інші доводи апеляційних скарг не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, і правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «14» листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

В.І. Олійник