Справа № 403/9/22
"15" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі АТ «Ощадбанк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У січні 2022 року АТ «Ощадбанк» звернувся до Устинівського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому вказував, що 14 серпня 2020 року відповідач шляхом підписання Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) уклав з позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у межах якого банк відкрив на користь ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію у загальному розмірі 250 000 грн та встановив на його картковий рахунок кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн зі строком користування протягом строку дії кредитної картки (до квітня 2025 року), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,001 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом (при перевищенні витратного ліміту 60 % річних), комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 3,2 % річних від суми використаної частини кредиту, а також комісію за зняття готівкових кредитних коштів у розмірі 2, 99 % річних від суми знятих коштів.
Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів та комісії належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 16 577,08 грн, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 14 468,13 грн;
- заборгованість за процентами та комісією за користування кредитом 2 051,93 грн, а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, йому нараховано 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення платежу 32,11 грн, 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів та комісії за період прострочення платежу 14,02 грн, інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою процентів, комісії за період прострочення платежу 10,89 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 в повному обсязі.
Ухвалою судді Устинівського районного суду Кіровоградської області від 19 липня 2024 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.
В судове засідання представниця позивача ОСОБА_2 не з`явилася, проте надіслала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача в окремій заяві проти цього не заперечувала.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 14 серпня 2020 року відповідач шляхом підписання Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) уклав з позивачем Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, у межах якого банк відкрив на користь ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію у загальному розмірі 250 000 грн та встановив на його картковий рахунок кредитний ліміт у розмірі 15 000 грн зі строком користування протягом строку дії кредитної картки (до квітня 2025 року), а відповідач зобов`язався щомісячно частинами повертати кредит, а також сплачувати проценти за користування ним в розмірі 0,001 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом (при перевищенні витратного ліміту 60 % річних), комісійну винагороду за обслуговування кредиту у розмірі 3,2 % річних від суми використаної частини кредиту, а також комісію за зняття готівкових кредитних коштів у розмірі 2, 99 % річних від суми знятих коштів.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
З матеріалів справи вбачається, що АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір, узгодили у ньому усі істотні умови, позичальник підтвердив факт укладення договору та погодження з його умовами своїм підписом.
Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з АТ «Ощадбанк».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Водночас, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору.
У зв`язку з цим станом на 22 вересня 2021 року виникла заборгованість за кредитним договором.
Згідно наданого розрахунку заборгованості заборгованість за кредитним договором становить 16 577,08 грн, в тому числі:
- заборгованість за кредитом 14 468,13 грн;
- заборгованість за процентами та комісією за користування кредитом 2 051,93 грн;
- 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення платежу 32,11 грн;
- 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів та комісії за період прострочення платежу 14,02 грн;
- інфляційні втрати банку у зв`язку з несвоєчасною сплатою процентів, комісії за період прострочення платежу 10,89 грн.
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком у зв`язку з наступним.
Як вбачається з наданого розрахунку, банк нарахував позичальнику заборгованість за процентами та комісією за обслуговування споживчого кредиту, зазначивши її однією сумою (без розбиття на окремі суми за процентами та за комісією), тобто в розмірі 2 051,93 грн.
Водночас, з наявної в матеріалах справи копії виписки з карткового рахунку позичальника (а.с. 29-31) вбачається, що протягом періоду кредитування АТ «Ощадбанк» нарахував ОСОБА_1 проценти за користування кредитом у загальному розмірі 0,04 грн (24 жовтня 2020 року - 0,01 грн; 28 листопада 2020 року 0,01 грн; 25 грудня 2020 року 0,01 грн; 23 січня 2021 року 0,01 грн), однак в подальшому списав вказану заборгованість.
Таким чином, заборгованість за відсотками за користування кредитом відсутня.
Що стосується заборгованості за комісією за обслуговування кредиту, то в цій частині слід зазначити наступне.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом.
Водночас, згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит..
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.
Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника вносити плату за обслуговування кредитної заборгованості (комісію) є нікчемними.
Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню.
За встановленого, враховуючи відсутність заборгованості за процентами за користування кредитом та нікчемність умов договору щодо нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а тому така заборгованість не підлягає стягненню.
Тому також не підлягають стягненню 3 % річних за несвоєчасну сплату процентів, комісії за період прострочення платежу та інфляційні втрати банку у зв`язку з невчасною сплатою відсотків, комісії за період прострочення платежу.
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 прострочив виконання зобов`язання, яке є грошовим (в частині неповернення тіла кредиту), а тому з нього на користь банку підлягають стягненню:
- заборгованість за кредитом 14 468,13 грн;
- 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту за період прострочення платежу (в межах вимог з 26 серпня 2021 року до 22 вересня 2021 року) - 32,11 грн, а всього 14 500,24 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 985,57 грн судового збору.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв