КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

Суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способів участі у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив:

1) усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні сина шляхом зобов?язання ОСОБА_4 не чинити перешкод у спілкуванні батька з сином та передавати згідно визначеного графіку, у встановлені дні та години сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьку ОСОБА_2 ;

2) визначити способи участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення графіку зустрічей батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- на час воєнного стану онлайн спілкування по відеозв?язку 4 рази в тиждень по одній годині ввечері (в період з 18:00 до 22:00 до сну дитини) будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами;

- на час воєнного стану під час військових відпусток батька особисте спілкування батька з дитиною по чотири години три рази на тиждень без порушення графіку дня дитини в рекреаційних зонах, парках, розважальних і торгових центрах, без присутності матері та інших третіх осіб;

- після завершення воєнного стану особисте спілкування батька з дитиною по чотири години три рази на тиждень без порушення графіку дня дитини в рекреаційних зонах, парках, розважальних і торгових центрах, без присутності матері та інших третіх осіб з боку матері;

- після завершення воєнного стану особисте спілкування батька з дитиною кожні перші та треті вихідні місяця з 20:00 години п?ятниці по 20:00 годину неділі за місцем проживання батька з ночівлею без присутності матері (батько забирає дитину за місцем проживання дитини в п?ятницю о 20:00 та повертає в неділю о 20:00);

- після завершення воєнного стану в період весняних, зимових, осінніх шкільних канікул дитина проводить з батьком половину канікулярного періоду без присутності матері;

- після завершення воєнного стану в літній період, з метою оздоровлення та відпочинку, три тижні підряд в період з липня по серпень, дитина проводить з батьком без присутності матері.

06.09.2024 через систему «Електронний суд» до суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про забезпечення позову, у якій просив:

1) встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи кожного місяця з 12:00 год до 19:00 год з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва;

2) у разі неможливості прибути до місця проживання дитини з матір?ю у призначений день, встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожної суботи та неділі кожного місяця з 12:00 год до 13:00 по відео зв?язку будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatsApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами;

3) зобов?язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити його передання батьку та спілкування через відеозв?язок.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначав, що позивач з березня 2024 року через позицію відповідача позбавлений можливості спілкуватись та бачитись із сином. Відповідач зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та повідомила позивачу, що у дитини тепер інший батько. Не дивлячись на неадекватні дії матері, батько продовжує матеріально утримувати сина.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що в суді першої інстанції в якості доказів обмеження прав на спілкування з дитиною представник позивача надав суду аудіо запис розмови між позивачем і відповідачем від 03.09.2024 року щодо спілкування з дитиною де відповідачка відмовила в спілкуванні та зустрічі, акт опитування свідка, який засвідчив не бажання позивачки в спілкуванні позивача з сином, електронне листування з відповідачем щодо можливості організувати онлайн спілкування з дитиною та укладення договору щодо порядку виховання та утримання дитини, де відповідачка відмовилась йти на будь-які компроміси щодо зустрічі батька з сином та навіть відмовилась прийняти від батька телефон для дитини по якому він би мав змогу спілкуватись з батьком. А також скріни з особистої сторінки відповідачки у мережі Facebook, на якій відповідачка поширила скріни з особистої переписки між адвокатом позивача та відповідачкою щодо умов досудового врегулювання питання зустрічей батька з сином, де висміювала пропозицію батька домовитись.

Також представник позивача послався на відповідь органів опіки, що були надані до матеріалів позову, зокрема, мати повністю проігнорувала звернення Служби у справах дітей Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області та Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання пояснень з приводу незаконного обмеження у спілкуванні дитини з його батьком, повідомлення про фактичне місце проживання дитини, а також встановлення графіку зустрічей батька з сином.

Крім того, посилався на те, що в суді першої інстанції, відповідачка надала суду особисті усні пояснення, зокрема, підтвердила факт того, що вона прийняла одноосібне рішення припинити будь - яку комунікацію з позивачем та між сином та позивачем, обґрунтувала це необхідністю психологічного становлення сина в сім`ї з її новим чоловіком, а також агресивним не прийняттям позивачем її рішення його спілкування з сином, і своєю вагітністю.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що розгляд справи буде тривати довго і весь цей час батько не буде мати можливість спілкуватись зі своїм сином допоки відповідача не буде зобов`язано надавати батькові таку можливість, а тому задля забезпечення дотримання рівності сторін, не втрати психоемоційного зв`язку позивача з сином, вважає, що суд має право забезпечити позов щодо встановлення графіку спілкування позивача сином ОСОБА_6 .

Зазначав, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини.

09 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_3 - адвоката Науменко Світлани Борисівни, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

08 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_3 - адвоката Науменко Світлани Борисівни про відкладення (перенесення) розгляду справи, обгрунтовуючи тим, що відповідачка ОСОБА_3 не зможе бути присутньою у судовому засіданні у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (передпологова відпустка) до березня 2025 року, а її представник адвокат Науменко С.Б. не зможе бути присутньою у зв`язку з тим, що братиме участь в іншій судовій справі у Дніпровському апеляційному суді, судове засідання призначено на 12.11.2024 року о 15 год. 00 хв. Представник відповідачки - адвокат Науменко С.Б. також зазначив, що вона не може забезпечити свою участь у судовому засіданні в даній справі в режимі відеоконференції, оскільки саме в час, на коли призначено судове засідання (об 11:00) прямуватиме залізничним транспортом з м. Києва до м. Дніпра.

До вказаного клопотання представник відповідачки додала посадковий документ АТ «Укрзалізниця» на ім`я ОСОБА_7 , судову повістку про виклик до суду, а саме на 12.11.2024 року о 15 год. 00 хв. в Дніпровський апеляційний суд, інформаційну довідку з електронної системи охорони здоров`я щодо ОСОБА_3 , в якої вбачається, що період непрацездатності останньої з 04.11.2024-09.03.2025 року у зв`язку з вагітністю та пологами.

Колегія суддів вважає, що клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Твердження представника відповідача про те, що вона не може забезпечити свою участь у судовому засіданні в даній справі в режимі відеоконференції, оскільки саме в час, на коли призначено судове засідання (об 11:00) прямуватиме залізничним транспортом з м. Києва до м. Дніпра, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на те, що представник відповідачки могла б скористатись мобільним інтернетом та бути присутньою у судовому засіданні в режимі відеоконференції, заявивши відповідне клопотання. Або прийняти особисту участь в судовому засіданні, а в Дніпровському апеляційному суді заявити клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Що стосується наданого представником відповідачки інформаційної довідку з електронної системи охорони здоров`я щодо ОСОБА_3 , з якої вбачається, що остання перебуває на лікарняному у зв`язку з вагітністю та пологами, суд апеляційної інстанції вважає, що такі обставини не є безумовною підставою для відкладення (перенесення) розгляду справи та не пов`язана з поважними причинами неявки в судове засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що у матеріалах заяви відсутні докази того, що відповідач чинить будь-які перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Також суд першої інстанції вважав, що наразі звернення до суду з заявою про забезпечення позову є передчасним.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.11.2020 року у справі № 759/1382/19 (провадження № 61-11331св20).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертоїстатті 10 ЦПК Українитастатті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення суду. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20), від 29 вересня 2021 року в справі №490/1087/21 (провадження №61-12931св21).

Відповідно до частин першої, другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Перелік видів забезпечення позову передбачений ст.150 ЦПК України, у якій, зокрема, визначено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1ст.150 ЦПК України); а також встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п.3 ч. 1 ст.150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Встановлено, що предметом спору у справі, зокрема, є усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання, встановлення графіка участі у вихованні дитини.

Так, мета забезпечення позову у справах, які стосуються прав та інтересів дітей, відрізняється від мети забезпечення позову в інших категоріях спорів. ЦПК України запровадив цей інститут для того, щоб забезпечити виконання рішення суду. Натомість у справах щодо дітей забезпечення позову, як правило, покликане запобігти відчуженню одного з батьків та зберегти його контакт із дитиною. Адже відчуження одного з батьків є формою психологічного насилля над дитиною.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що між сторонами склалися відносини, які позбавляють можливості позивача безперешкодно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, що сторони не змогли дійти згоди щодо укладання угоди між батьками щодо здійснення батьківських прав, зокрема з приводу положень про участь батька у спілкування та вихованні дитини.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не подав жодного доказу щодо перешкод у спілкуванні з дитиною. Оскільки сам по собі факт звернення до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною свідчить про наявність таких перешкод у спілкуванні.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову позивач посилався на те, що через позицію відповідачки (матері дитини) позбавлений можливості спілкуватися та бачитися з сином ОСОБА_6 . Починаючи з березня 2024 року, мати почала чинити перешкоди дитині та батьку у спілкуванні один з одним. Відповідачка зареєструвала шлюб з іншим чоловіком та повідомила позивачу та сину про те, що у дитини тепер є інший батько. Позивач зазначав, що на сьогоднішній день батько не має жодної можливості спілкування зі своїм сином. Відповідачка ігнорує всі прохання сина, батька та будь-яких третіх осіб про зустрічі один з одним та заблокувала батька у всіх можливих засобах та способах комунікацій.

Позивач вважає, що в результаті довготривалого обмеження в спілкуванні батька з сином значно втрачається їх психоемоційний зв`язок, а у дитини відбуваються панічні атаки через психологічний тиск з боку матері.

З огляду на викладене, ОСОБА_2 вважає, що виключно через позицію матері та за відсутності будь-яких об`єктивних підстав позбавлений можливості спілкуватися та бачитися з сином ОСОБА_6 вже досить тривалий час.

В суді апеляційної інстанції представник позивача пояснив, що позивач є військовослужбовцем, командиром, з 2014 року постійно приймає участь у бойових діях, приїздить в м. Київ періодично на ротоції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки на переконання суду апеляційної інстанції зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню довірчих відносин та емоційного контакту між ними, відповідатимуть інтересам як батька так і дитини та зможуть усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про усунення перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з сином.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дитиною, відсутність випадків, що обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з сином і саме під час вирішення даного спору підлягають доведенню твердження позивача про здійснення відповідачкою перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, що не може бути вирішено під час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів дійшла висновку про доцільність забезпечення позову шляхом встановлення графіку спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи кожного місяця з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва.

Також, у разі неможливості прибути до місця проживання дитини з матір`ю у призначений день, встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи та неділі кожного місяця з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. по відеозв`язку будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами.

Що стосується вимоги викладеної у заяві про забезпечення позову стосовно того, щоб зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди зустрічам та спілкуванню ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та забезпечити його передання батьку та спілкування через відео зв`язок, суд апеляційної інстанції вважає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога фактично дублює одну з позовних вимог.

Доводи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що обраний позивачем вид забезпечення позову є тотожним позовним вимогам, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки визначені судом заходи забезпечення позову спрямовані насамперед на запобігання втраті емоційного контакту батька з сином, погіршення психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді та не призводять до вирішення по суті спору, що заявлений у даній цивільній справі.

При цьому, побачення батька та дитини є співмірним заходом забезпечення позову, не порушуватиме прав відповідачки та не призведе до негативних наслідків для останньої з огляду на наявність між батьками дитини спору про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з малолітньою донькою.

Враховуючи викладене, колегія суддів, здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам, вважає, що спілкування малолітньої дитини з батьком як і з матір`ю відповідає її якнайкращим інтересам.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на уваги суду апеляційної інстанції, а заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволення.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог заяви про забезпечення позову.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяв про забезпечення позову, і не дотримався положень ст. 149, 150 ЦПК України при постановленні оскаржуваної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи кожного місяця з 12 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. з можливістю відвідувати, за бажанням дитини, будь-які дитячі культурно-розважальні комплекси, а також місця масового відпочинку: парки, сквери, пляжі, спортивно-ігрові майданчики, місця громадського харчування: їдальні, кафе, ресторани, що знаходяться на території міста Києва.

У разі неможливості прибути до місця проживання дитини з матір'ю у призначений день, встановити графік спілкування ОСОБА_2 зі своїм сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної суботи та неділі кожного місяця з 12 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. по відеозв`язку будь-якими можливими засобами онлайн спілкування - Viber, Telegram, WhatApp, Signal, Skype, Zoom та будь-якими іншими засобами онлайн спілкування чи месенджерами.

В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Стягувач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст постанови складено «14» листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Є.В. Болотов

В.І. Олійник