Справа №278/6021/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення із ОСОБА_2 аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

До Житомирського районного суду Житомирської області надійшла вище вказана заява.

При вирішенні питання про можливість видати судовий наказ, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги;

місцеперебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою, а згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону особа одночасно може мати лише одне задеклароване або одне зареєстроване місце проживання (перебування).

При цьому згідно з ч. 1, ч. 5ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Порівняльний аналіз норм ст. 29 ЦК України на ст. 3, ст. 4 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» дає підстави виснувати, що фізична особа може мати кілька місць проживання, але при цьому задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) вона може мати одночасно лише одне.

Отже, цивільне процесуальне законодавство України встановлює чіткі критерії визначення підсудності цивільних справ серед місцевих судів загальної юрисдикції, а щодо позовів про стягнення аліментів, як і для ряду інших позовів, закон встановлює для позивача певну свободу вибору підсудності (альтернативу), межі якої чітко визначені і розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що є територією Святошинського районного суду м. Києва.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією Василівського районного суду Запорізької області.

За змістом п. 9 ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Враховуючи викладені обставини, цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення із ОСОБА_2 аліментів, не належить до територіальної підсудності Житомирського районного суду Житомирської області.

Отже, заява про видачу судового наказу подана з порушенням правил підсудності, у зв`язку з цим, у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення із ОСОБА_2 аліментів, слід відмовити.

Також суд зазначає, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення із ОСОБА_2 аліментів не містить електронного підпису особи, яка її подала, оскільки на ній відсутня відповідна відмітка.

Водночас, згідно ч. 1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165 ч. 1 п. 1, 259-260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу стосовно стягнення із ОСОБА_2 аліментів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік