Провадження № 2/161/3478/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинській області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Дмитроци Б.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

зустрічною позовною заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

18.06.2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що з моменту народження та по даний час він зареєстрований та проживає у зазначеному житловому будинку та маючи намір у 2024 році виготовити правовстановлюючі документи на майно, звернувся до нотаріуса. Однак після вивчення нотаріусом всіх поданих ним документів йому було відмовлено у вчиненні будь-яких реєстраційних дій, у зв`язку з тим, що право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого була його баба ОСОБА_10 і рекомендовано з цього приводу звернутись до суду за визнанням права власності на житловий будинок.

Вказує, що згідно погосподарського обліку 1991-1995 р.р. зазначене домоволодіння відносилося до суспільної групи господарств колгоспний двір та станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані: ОСОБА_10 (голова двору), члени господарства: ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_11 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

А тому, вважає, що є підстави для визнання за ним права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 червня 2024 року

позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

19.07.2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , в якій останній просить суд визнати за ними право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як за членом колишнього колгоспного двору.

Мотивує свої вимоги тим, що станом на 15 квітня 1991 року, тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Наголошує, що він своєю працею та коштами брав участь у веденні спільного господарства двору і станом на момент розформування колгоспних дворів був його членом. Проте, в позасудовому порядку виготовити правовстановлюючі документи на належне йому майно не має можливості, оскільки між членами колишнього колгоспного двору не визначені частки. Зустрічний позов просить задовольнити, первісний позов ОСОБА_2 визнає в повному обсязі, просить суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Крім того, 19.07.2024 року відповідачі за первісним позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 також подали зустрічні позовні заяви, в яких просять суд визнати за кожним з них по 1/18 частці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 .

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що вказаний житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була їхня баба ОСОБА_10 .

Наголошують, що право спільної сумісної власності на будинок мали усі члени колгоспного двору, які в ньому проживали на момент його припинення, тобто на 15.04.1991 року, в тому числі і їхня баба.

Однак, після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_10 , як і інші члени колгоспного двору, не виділила частки у праві спільної сумісної власності, не виготовила правовстановлюючих документів на належну їй частку у майні і померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

На випадок своєї смерті остання заповіла усе своє майно своїй доньці (їхній матері) ОСОБА_14 . Остання спадщину після смерті ОСОБА_10 прийняла, про що, зокрема, свідчать свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак не виготовила правовстановлюючі документи на 1/6 частку житлового будинку і померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2015 року.

Після смерті ОСОБА_14 усе її майно успадкував чоловік (їхній батько) ОСОБА_13 , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 квітня 2016 року, однак теж не виготовив правовстановлюючі документи на 1/6 частку житлового будинку, який успадкувала його дружина ОСОБА_14 після смерті ОСОБА_10 , оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 12 квітня 2021 року.

Вказують, що їхній батько ОСОБА_13 , на випадок своєї смерті жодного розпорядження щодо належного йому майна не зробив, що свідчить про те, що на даний час єдиним спадкоємцями його майна є ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Зазначають, що маючи намір виготовити правовстановлюючі документи на належну батькові частку в успадкованому майні колишнього колгоспного двору, вони звернулись до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Гловацької А.В., однак у вчиненні будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеної частки у нерухомому майні їм було відмовлено з підстав того, що житловий будинок входив до суспільної групи «колгоспний двір», право спільної сумісної власності на який мали усі члени колгоспного двору, які в ньому проживали на момент його припинення, а враховуючи відсутність у нотаріуса повноважень щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності та відсутність будь-яких правовстановлюючих документів щодо реєстрації права власності зазначеної частки за померлим ОСОБА_13 , то будь-які реєстраційні дії з вказаним майном неможливі та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на зазначене майно в порядку спадкування.

Зустрічні позови просять задовольнити, первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 визнають в повному обсязі, просять суд здійснювати розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою суду від 30 липня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку, зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 .

До початку розгляду справи по суті від позивача за первісним позовом ОСОБА_2 надійшла заява, в якій він вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, зустрічні позови у даній справі визнає в повному обсязі, просить суд розгляд справи здійснювати без його участі.

В судовому засіданні представник первісного позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у заяві та просив їх задовольнити.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічними позовами подали суду заяви про слухання справи у їх відсутності. Позовні вимоги за первісним позовом визнають та не заперечують щодо їх задоволення, просять зустрічні позови задоволити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний та зустрічні позови підлягають до задоволення з наступних підстав.

Як передбачено частиною 3 статті 5 Цивільного кодексу України ( в редакції 2003 р.), якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (в редакції від 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема: копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 22 травня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Луцької районної ради, в цілому жилий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого зазначено ОСОБА_10 (а.с. ).

З довідки №23-1, виданої 20.05.2024 року Боратинською сільською радою слідує, що станом на час ліквідації колгоспних дворів, тобто 15 квітня 1991 року в господарстві по АДРЕСА_1 , були зареєстровані: голова двору ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , члени господарства: ОСОБА_3 , син, ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_11 , невістка, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , онук, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14).

Отже, вони набули право спільної сумісної власності на дане будинковолодіння, і їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/6 частині.

Відповідно до положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_3 підлягають до задоволення, а саме: за ними слід визнати право власності по 1/6 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за кожним, оскільки зазначені позивачі за первісним та зустрічним позовами були членами колгоспного двору та у відповідності до норм ЦК України для оформлення права власності на належне їм майно, їм необхідно визнати право власності на визначений розмір частки у приватній спільній сумісній власності, зокрема, у зазначеному житловому будинку, який відносився до колгоспного двору.

Щодо позовних вимог за зустрічними позовами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , то суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва на право власності на жилий будинок від 22 травня 1989 року, виданого виконавчим комітетом Луцької районної ради та довідки №23-1, виданої 20.05.2024 року Боратинською сільською радою, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , була головою колгоспного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та станом на 15 квітня 1991 року була зареєстрована та проживала в ньому (а.с. ).

Однак, після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_10 не оформила право власності на належну їй частку у праві спільної сумісної власності, не виготовила правовстановлюючих документів та 17.06. 2007 року померла, що підтверджується свідоцтвом смерть серії НОМЕР_3 (а.с. ).

На випадок своєї смерті остання заповіла усе своє майно своїй доньці (матері ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ) ОСОБА_14 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10 , про що свідчить свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.).

Однак, ОСОБА_14 не виготовила правовстановлюючі документи на 1/6 частку житлового будинку та 04.10.2015 року померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 жовтня 2015 року (а.с. ).

Із копії спадкової справи №11/2016, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_14 вбачається, що єдиним спадкоємцем майна померлої був її чоловік ОСОБА_13 (а.с. ).

Однак, останній також не виготовив правовстановлюючі документи на 1/6 частку житлового будинку, який успадкувала його дружина ОСОБА_14 після смерті ОСОБА_10 , оскільки останній помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12 квітня 2021 року (а.с. ).

Із дослідженої судом копії спадкової справи №48/2021 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_13 вбачається, що спадкоємцями усього належного йому майна є його діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 (а.с. )..

Як слідує із постанов нотаріуса за №172/02-31, №173/02-31, №174/02-31 від 14.06.2024 року, позивачам за зустрічним позовом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_13 , зокрема, з підстав не надання будь-яких правовстановлюючих документів щодо реєстрації права власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за померлим (а.с. ).

Статтею 120 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно зі Законом України «Про власність» з 15.04.1991 року відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Тобто, після введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору, зокрема, і в ОСОБА_10 виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).

Нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини» й пов`язує з виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення в спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державної реєстрації права.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що належна ОСОБА_10 частка майна житлового будинку у розмірі 1/6 входить до складу спадщини після смерті ОСОБА_14 та в подальшому після смерті ОСОБА_13 , які почергового (один після одного) спадщину прийняли, однак не виготовили правовстановлюючі документи на таку (1/6) частку у житловому будинку.

За таких обставин, враховуючи, що позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не можуть оформити свої спадкові права через невизначеність частки у житловому будинку і які не були зареєстровані у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення зустрічних позовних заяв та визнання за останніми права власності по 1/18 частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за кожним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 .

На підставі викладеного, керуючись ст.120 ЦК України (редакція 1963 року), Законом України «Про власність», ст.ст. 1217, 1220, 1223, 1241, 1258, 1261, 1265, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 13, 16, 81, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/6 (одну шосту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , як членом колишнього колгоспного двору, право власності на 1/6 (одну шосту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/18 (одну вісімнадцяту) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічними позовами): ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач за первісним та зустрічними позовами: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач за первісним та зустрічними позовами: ОСОБА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач за первісним та зустрічними позовами: ОСОБА_6 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_7 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_9 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_8 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_10 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_9 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_11 .

Повний текст рішення складений 14 листопада 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк