ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 2-3962/09

Провадження № 22-ц/4820/972/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2009 року, суддя Леванчук А.О., у справі за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2009 року ВАТ АБ «Укргазбанк», (правонаступник АТ АБ «Укргазбанк», далі Банк), звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просило стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором в розмірі 4210,33 дол. США та 10680,29 грн.

В обґрунтування позову вказав, що 23.08.2007 року між ВАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №3322007/2д, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 5000 дол. США на строк до 22.08.2008 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 22% річних.

Відповідно до п. 2.2.5 кредитного договору №3322007/2д від 23.08.2007 року сторони погодили, що Банк на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом може нараховувати проценти, виходячи з 27%, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №3322007/2д від 23.08.2007 року, філією ВАТ АБ «Укргазбанк» укладено договори поруки з ОСОБА_1 №3322007/2Д від 23.08.2007 року.

Відповідно до п.1.3 вказаного договору поруки ОСОБА_1 відповідає за повернення заборгованості за договором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_2

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.04.2009 року заборгованість за кредитним договором №3322007/2д від 23.08.2007 року становила 4210,33 дол. США та 10680,29 грн., з яких: заборгованість прострочена по кредиту у розмірі 3430,71 дол. США, прострочена заборгованість по процентах у розмірі 779,62 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 9423,26 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 1257,03 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11.06.2009 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором в сумі 4210,33 дол. США та 10680,29 грн. Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимоги Банку, які підтверджено матеріалами справи.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.03.2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 11.06.2009 року у справі за позовом ВАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати заочне рішення суду в частині задоволення позову до нього та стягнути на його користь понесені витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування скарги апелянт вказав, що судовий розгляд справи було проведено за його відсутності, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості висловити свої доводи та заперечення щодо пред`явленого позову. Суд не звернув уваги на одностороннє збільшення банком розміру процентної ставки за кредитом, яку він, як поручитель, не погоджував. Також вказав, що банком пропущено строк позовної давності щодо чергових платежів, строк внесення яких сплив з дати звернення банку до суду. Визначення строку поруки в залежності від настання строку виконання зобов`язання позичальником є нечітким та суперечить змісту ст. 559 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» зазначило, що апелянта було належним чином повідомлено за адресою, відомою станом на час розгляду справи судом першої інстанції.

Твердження апелянта щодо збільшення процентної ставки, яке ним, як поручителем, не було погоджено є безпідставним, оскільки право нараховувати проценти за збільшеною ставкою було передбачено кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 .

Банком не було пропущено строк на звернення в суд з цим позовом до поручителя, оскільки строк дії договору поруки, укладеного з ОСОБА_1 , складав 3 роки з дня настання строку виконання зобов`язання позичальником.

Розгляд справи апеляційним судом проведено в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що 23.08.2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №3322007/2д, згідно умов якого ОСОБА_2 було надано кредит у сумі 5000 дол. США на строк з 23.08.2007 року по 22.08.2008 року зі сплатою процентів в розмірі 22% річних (п.п. 1.1. договору). В той же день ОСОБА_2 отримав в касі філії Банку обумовлені договором грошові кошти в сумі 5000 дол. США.

Відповідно до п. 2.3.3. договору, позичальник зобов`язався повертати кредит щомісячними платежами, з 1-го по 10-те число кожного місяця, в розмірі не менше ніж 1/12 від суми отриманого кредиту, що становить 416,67 дол. США.

Відповідно до п. 2.2.5. договору, на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом Банк має право нараховувати проценти, виходячи із 27% річних, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору №3322007/2д від 23.08.2007 року, між філією ВАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №3322007/2Д від 23.08.2007 року, відповідно до п. 1.3 якого ОСОБА_1 відповідає за повернення заборгованості за договором в тому ж обсязі, що і ОСОБА_2 .

Згідно з розрахунком Банку, станом на 06.04.2009 року заборгованість за кредитним договором №3322007/2д від 23.08.2007 року у позичальника ОСОБА_2 становила 4210,33 дол. США та 10680,29 грн., з яких заборгованість прострочена по кредиту у розмірі 3430,71 дол. США, прострочена заборгованість по процентах у розмірі 779,62 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 9423,26 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів 1257,03 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору поруки, він набуває юридичної сили з моменту підписання сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за договором.

Згідно з п. 5.2. договору поруки порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або визначений моментом вимоги то відповідальність поручителя перед кредитором припиняється після закінчення одного року з дня укладення даного договору.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений договором строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Задовольняючи позов Банку в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та нарахованих штрафних санкцій, суд першої інстанції, виходив із того, що надані позивачем докази підтверджують обґрунтованість позовних вимог Банку.

Колегія суддів, погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки матеріали справи містять докази отримання ОСОБА_2 позики у відповідній сумі, а також неналежного виконання кредитного договору, укладеного з Банком.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для стягнення з поручителя збільшеної процентної ставки, з 22% до 27%, є необґрунтованим, оскільки відповідне збільшення прямо передбачено п. 2.2.5 укладеного із позичальником кредитного договору.

Аргументи апелянта про припинення поруки з огляду на сплив шестимісячного строку з дня настання строку виконання основного зобов`язання ОСОБА_2 є також безпідставними, позаяк п. 5.2. договору поруки встановлено строк її припинення, що становить три роки з дня настання строку виконання зобов`язання позичальником, який Банком при пред`явленні позову до поручителя пропущено не було.

Розрахунок заборгованості позичальника, наданий Банком, ні позичальником ні поручителем не спростовано, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що стягнута судом сума заборгованості є обґрунтованою та підтверджена належними доказами.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими, а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2009 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова