Житомирський апеляційний суд
Справа №282/987/23 Головуючий у 1-й інст. Носач В. М.
Категорія 88 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Журавської Д.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу № 282/987/23 за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Кіндрася Сергія Володимировича, зацікавлені особи: Орган опіки і піклування Любарської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Мініча Григорія Григоровича на рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Носача В.М. у селищі Любарі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року адвокат Кіндрась С.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся із даною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, та встановити над ним опіку, призначивши опікуном ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , який перебуває на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, дефектний стан. Останній є інвалідом 2 групи з 28 червня 2023 року, причина інвалідності інвалід з дитинства. За рівнем обмеження життєдіяльності має обмеження самообслуговування, орієнтації, до спілкування, контролю своєї поведінки.

На даний час ОСОБА_3 веде себе не адекватно, висловлює суїцидні наміри, може проявляти агресію до своїх родичів. Внаслідок хронічного стійкого психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Потребує постійного стороннього нагляду і догляду.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є батьком ОСОБА_5 , за станом здоров`я не може бути його опікуном, є людиною похилого віку. Вказував, що помешкання в якому проживає ОСОБА_3 , знаходиться в аварійному стані, в зимній період не опалюється.

Заявник здійснює за братом догляд, на що останній не проявляє агресії.

Рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року заяв задоволено частково. Визнано недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_1 недієздатним два роки з дня набрання рішенням законної сили. У задоволенні решти вимог відмовлено. Також, судом тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатним ОСОБА_2 на орган опіки та піклування Любарської селищної ради Житомирської області до вирішення питання про призначення опікуна, в порядку визначеному законодавством.

У поданій апеляційній скарзі, представник заявника адвокат Мініч Г.Г. просить змінити судове рішення, шляхом викладення 1-5 абзаців резолютивної частини у наступній редакції:

«Заяву ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Орган опіки і піклування Любарської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна задовольнити.

Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 .

Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Нова Чортория Любарського району Житомирської області, РНОКПП: НОМЕР_1 , опікуном над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії рішення в 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили».

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дане рішення ухвалене частково з грубими порушеннями норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права

Вказує, що судове рішення взагалі не містить посилання на норми статті 41 ЦК України, що є доказом неправильного застосування судом норм матеріального права.

Також, у рішенні не наведено жодного обґрунтування відмови у встановленні опіки над ОСОБА_6 . Фактично, дана вимога заяви залишена судом без жодної правової оцінки.

Зазначає, що ОСОБА_7 має повну цивільну дієздатність, надав свою згоду бути опікуном над рідним братом, не позбавлений батьківських прав, його поведінка та інтереси не суперечать інтересам останнього. Дані твердження жодним чином не спростовані наявними у матеріалах справи доказами. А отже, у суду були відсутні підстави для відмови у призначенні заявника опікуном ОСОБА_5 .

Крім того, заявник є лікарем вищої категорії, має медичну наукову ступінь та вже понад 20 років фактично забезпечує ОСОБА_5 своєчасною і належною лікарською допомогою, а також забезпечує виконання ним програми реабілітації. Саме такі дії заявника дозволяють не допустити стрімкий розвиток хвороби у брата, надають йому можливість самостійно обслуговувати себе у побуті хоча б на мінімально допустимому рівні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Мініч Г.Г. апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити і надали пояснення, які відповідають доводам скарги.

Представник заінтересованої особи ( ОСОБА_2 ) адвокат Черкес Т.А. скаргу не визнала, просила відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як убачається із матеріалів справи від шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 народилися двоє синів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8, 12).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Нова Чортория Любарського району Житомирської області, у віці 75 років (а.с.29).

Відповідно до копії висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 29 травня 2023 року, виданого комісією КНП «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня», від 29 травня 2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано догляд вдома та паліативний догляд його вдома (а.с.27). Тобто, він сам потребує догляду за місцем його знаходження.

Висновком судово-психіатричного експерта №134-2024 від 15 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний тип дефекту, парафренний синдром (F 20.00 МКХ-10). За своїм психічним станом не здатний на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. По психічному стану участь ОСОБА_1 у судових засіданнях недоцільна (а.с.64-66).

Згідно копії висновку органу опіки і піклування Любарської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради № 214 від 08 серпня 2023 року, орган опіки вважає за доцільне встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителем АДРЕСА_1 в разі визнання судом його недієздатним, призначивши опікуном його брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.22-23).

Як видно із копії висновку про стан здоров`я особи від 10 липня 2023 року, виданого ТОВ «Медичний центр Асклепій Плюс», у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , захворювань та станів, що перешкоджають бути опікуном, немає. Опікуном бути може (а.с.24).

За приписами частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Законодавцем визначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. (частина 1 статті 40, частина статті 41 ЦК України).

За правилами частини 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Частиною 1 статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Суд першої інстанції у своєму рішенні правильно зазначив, що виходячи з аналізу частини 1 статті 60 ЦК України та частини 1 статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20 зазначено, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Такий правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22, провадження № 61-8758св23, на яку посилається в апеляційній скарзі представник заявника.

А відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Також, згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутнє подання органу опіки та піклування, про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Наявна у матеріалах справи копія висновку органу опіки і піклування Любарської селищної ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету селищної ради Любарського району Житомирської області № 214 від 08 серпня 2023 року, не є поданням органу опіки та піклування, яке має бути подане у належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України, і повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення місцевого суду, наведені у скарзі, не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які ґрунтовно, повно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками щодо їх оцінки.

Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, а рішення суду є законним та ґрунтується на встановлених обставинах справи.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мініча Григорія Григоровича залишити без задоволення, а рішення Любарського районного суду Житомирської області від 19 червня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 14 листопада 2024 року.