Справа № 159/6572/24
Провадження № 2/159/1607/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

з участю секретаря судового засідання Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У жовтні 2024 позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити визначений рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн на 5000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви позивач посилається на наступні обставини: сторони у справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час визначена рішенням суду сума аліментів не відповідає інтересам дитини та є недостатньою для його утримання. Вказує, що з часу стягнутих рішенням суду аліментів в дитини погіршився стан здоров`я, у зв`язку чим потребує більше витрат на лікування та купівлю ліків. Незважаючи на те, що відповідач сплачує аліменти, однак цих коштів щоб забезпечити дитину усім необхідним для його нормального розвитку та існування не вистачає. Відповідач є здоровим, працездатним і спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін в розмірі 5000 грн..

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представником відповідача ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Вказує, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів, в тому числі щодо медичних документів, які свідчили проте, що після ухвалення рішення Ковельського міськрайонного суду від 16.05.2022 про стягнення аліментів стан здоров`я сина істотно погіршився або в нього виявлені як нові так і розвинулись негативні наслідки існуючих захворювань.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 03.10.2024.

Ухвалою судді від 04.10.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , у ході судового розгляду позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов не визнають з підстав викладених у відзиві на позов. Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актців цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16 травня 2022 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень на дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Мотиви, з яких виходив суд, та застосовані норми права.

Дослідивши письмові докази у справі суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень ч. ч. 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідач вказує на те, що позивачем не надано доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення суду, посилаючись на збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін на шкільне приладдя, ліки та підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни сімейного стану сторін.

Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, а саме 5000 грн, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

Посилання позивача на ту обставину, що в дитини погіршився стан здоров`я, у зв`язку чим потребує більше витрат на лікування, а також відвідування занять англійської мови та математики не заслуговують на увагу суду, оскільки вивчення англійської мови, математики та лікування за своєю суттю належать до додаткових витрат, стягнення яких здійснюється шляхом пред`явлення відповідного позову в порядку, передбаченому чинним законодавством.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України

Відтак, враховуючи, що позивачем не доведено суттєвого покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, а також погіршення матеріального стану позивача, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.180,182,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 273, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 01.11.2024.

Головуючий: В.О. Лесик