Дата документу 25.09.2024 Справа № 333/3303/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/3303/24 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження № 22-ц/807/1422/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота Анни Євгенівни, стягувач - ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену 18.03.2024 року в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_2.

В обґрунтування скарги зазначав, що 15.05.2020 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист № 333/159/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний виконавчий лист стягувачем було пред`явлено до виконання 14.09.2021 року. Виконавче провадження зареєстроване за № НОМЕР_3.

18.03.2024 року старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Роботою А.Є. при виконанні даного виконавчого листа № 333/159/15-ц, було винесено такі постанови: постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; постанова про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; постанова про арешт коштів боржника; постанова про арешт майна боржника.

У даних постановах державного виконавця було вказано розмір заборгованості 117 864,2 гривні, але сума фактичної заборгованості було встановлено помилково, тому що на момент складення розрахунку 18.03.2024 року, не було взято до уваги факти сплати аліментів за період з кінця 2022 року та за весь 2023 рік (про це 27.03.2024р. ним було направлено заяву з квитанціями до державного виконавця).

Крім того, перед винесенням постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами державним виконавцем не було проведено збору інформації та не було з`ясовано тієї обставини, що у боржника основний дохід від керування транспортними засобами - послуги таксі.

Як вказано у п.п. 1 п. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Тому, обмеження у вигляді заборони на право керування транспортними засобами позбавляє його можливості працювати водієм за основним місцем роботи. Інших видів доходу на теперішній час він не має.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати незаконною та скасувати постанову від 18.03.2024 року (ВП № НОМЕР_3) старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. про встановлення йому тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. від 18.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити вимоги скарги, скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. від 18.03.2024 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (ВП № НОМЕР_3) або зобов`язати державного виконавця винести постанову про скасування раніше складеної постанови від 18.03.2024 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (ВП № НОМЕР_3).

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що для того, щоб погашати наявну заборгованість та сплачувати аліменти він знайшов роботу водієм, а саме, надання послуг таксі.

Для цього на сайті компанії «Bolt», яка надає інформаційні послуги за допомогою мобільного Додатку, що забезпечує посередництво у запитах на послуги з перевезення між пасажирами та водіями відповідно до публічного договору (https://bolt.eu/uk-ua/legal/?category=rides), ним створено особистий електронний кабінет водія та зареєстровано відповідну діяльність в податковій за КВЕД 49.32 «послуги таксі» (в податковій службі він перебуває на загальній системі оподаткування. Перша група, звітність щодо отриманого доходу подається щоквартально, відповідно п.п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України. Так як він, ОСОБА_1 , зареєстрований у кінці першого кварталу, то звітує про отриманий дохід протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного кварталу/півріччя - тобто до 19.08.2024 р.).

Після чого він розпочав роботу водієм на автомобілі ЗАЗ СЕНС, д.н. НОМЕР_1 .

Вказує, що інших доходів не має, окрім цієї роботи водієм.

Але у зв`язку з тим, що державною виконавчою службою Комунарського району 18.03.2024 р. (державним виконавцем Робота А.Є.) було винесено постанову про тимчасове обмеження його в керуванні транспортними засобами, він звернувся з заявою до виконавчої служби Комунарського району про скасування вказаної постанови, так як виникли обставини, викладені в частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження». Також до заяви він надав відповідні документи. Але дану заяву керівником виконавчої служби було розглянуто без належної перевірки і з`ясування всіх обставин та було безпідставно відмовлено в скасуванні постанови.

Надалі, 08.04.2024 він звернувся до суду зі скаргою, просив скасувати постанову старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, винесену 18.03.2024 року в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3. При цьому зазначив, що його основним законним джерелом засобів для існування є робота, напряму пов`язана з керуванням транспортними засобами, та надавав відповідні докази.

Під час судового засідання присутня державний виконавець Робота А.Є. виказала сумнів, що він працюю водієм, бо начебто інформації з реєстру, що його основний дохід «послуги таксі» не достатньо для скасування постанови. Тому він заявив про необхідність огляду в суді його електронного кабінету водія «Bolt» на мобільному пристрої, де є інформація, що він працює водієм та виконує замовлення з перевезення пасажирів, що слугує додатковим доказом його роботи водієм. Але судом було проігноровано його клопотання, не розглянуто по суті та не прийнято рішення, чим порушено норми процесуального права.

Крім того, вказує, що в матеріалах справи наявна відповідь на запити Державної виконавчої служби з Пенсійного фонду, з тексту якої зрозуміло, що він не мав інших джерел доходу. А виписка з реєстру, де однозначно вказано єдиний вид економічної діяльності: «49.32 надання послуг таксі (основний)» - свідчить про наявність основного законного джерела доходу «послуги таксі».

Також, інформація з електронного порталу водія «BOLT» свідчить, що він працює саме водієм.

Вважає, що висновки суду про те, що він не довів доказами, що працює водієм і це є основним джерелом засобів для існування - не відповідають обставинам справи.

Від представника Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_1 вже після винесення оскаржуваної постанови, а саме, з 21.03.2024 зареєстрований як ФОП, види діяльності якого є надання послуг таксі. ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу, що він працює саме водієм, а не організовує надання послуг таксі іншими особами, не доведено належними та допустимими доказами того, що дана діяльність є для нього основним джерелом для існування. Отже, враховуючи, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на дитину перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, боржник не вживає заходів до її погашення, аліменти не сплачує, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця є обґрунтованою та законною, винесеною відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, підстави для її скасування відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є передчаснимз наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у старшого державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є. перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 333/159/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даний виконавчий лист стягувачем було пред`явлено до виконання 14.09.2021 року. Виконавче провадження зареєстроване за № НОМЕР_3.

Враховуючи наявність заборгованості зі сплати аліментів у ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № НОМЕР_3, у період з 01.03.2021 по 18.03.2024 в сумі 117 864,20 грн., старшим державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Робота А.Є., на підставі ст. 11, 71 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 10.04.2024 заборгованість ОСОБА_1 по виконавчому провадженню № НОМЕР_3 становила 87 577,44 грн.

ОСОБА_1 звернувся до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування постанови про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки він наразі працевлаштований водієм в таксі.

Листом № 36842 від 15.04.2024 начальника відділу Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) боржника ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для скасування постанови державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оскільки у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань боржник ОСОБА_1 з 21.03.2024 зареєстрований як ФОП, види діяльності якого є надання послуг таксі (основний).

Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтею першою Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, на підтвердження своїх доводів заявник надав суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ОСОБА_1 з 21.03.2024 зареєстрований як ФОП, види діяльності якого є надання послуг таксі (основний).

Крім того, ОСОБА_1 просив суд оглянути його електронний кабінет водія «Bolt» на мобільному пристрої, де є інформація, що він працює водієм та виконує замовлення з перевезення пасажирів, що слугує доказом його роботи водієм.

Також, у зв`язку з тим, що державним виконавцем ОСОБА_4 було винесено постанову про тимчасове обмеження його в керуванні транспортними засобами, він звернувся з заявою до виконавчої служби Комунарського району про скасування вказаної постанови, так як виникли обставини, викладені в частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», до заяви він надав відповідні документи, але йому було відмовлено у скасуванні постанови.

Проте, суд не надав оцінки всім доказам, наданим ОСОБА_1 на підтвердження винятків, визначених у частині 10 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», які свідчать про те, що встановлення обмеження щодо керування транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування, обмежившись посиланням на те, що ОСОБА_1 вже після винесення оскаржуваної постанови, а саме, з 21.03.2024 зареєстрований як ФОП, види діяльності якого є надання послуг таксі, а сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на дитину перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Схожий за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 1601/12280/2012 (провадження № 61-10095св22).

За викладених обставин доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене судове рішення ухвалене без додержання норм процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2024 року у цій справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 07 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А. Онищенко

О.З. Поляков