Справа № 465/7504/19 Головуючий у 1 інстанції: Мартьянова С.М.
Провадження № 22-ц/811/3809/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Наталії Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики грошових коштів та зобов`язання анулювання реєстраційного запису,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір позики грошових коштів та зобов`язати анулювати реєстраційний запис.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.10.2019 о 09:26 год на мобільний номер телефону позивача зателефонував чоловік, який сказав, що хоче замовити у нього проведення ремонтних робіт в його комерційному приміщенні. Для цього запропонував, щоб позивач під`їхав за адресою АДРЕСА_1 . Позивач під`їхав за вказаною адресою о 10:48 год. та зателефонував по вищевказаному номеру.

Об 11:00 год позивачу зателефонував даний чоловік і запропонував позивачу пройти з ним по АДРЕСА_2 . Завівши позивача до внутрішнього подвір`я по АДРЕСА_2 , позивач побачив, що його чекають ще три чоловіка, з яких він впізнав свого знайомого, а саме ОСОБА_2 , який ще в 2018 році хотів придбати будинок у його цивільної дружини ОСОБА_3 , але надавши завдаток так і не захотів більше купувати цей будинок. Також, серед них був присутній його товариш ОСОБА_4 . Коли зупинилися, чоловік, який до них підвів позивача, почав останньому погрожувати та говорити що позивач винен їм кошти у розмірі 10 000 доларів США, які він повинен сплатити ОСОБА_2 . З боку присутніх на позивача здійснювався психологічний тиск, який тривав близько 40 хвилин. Позивач переживав за його дружину та доньку, тому був змушений йти з даними особами до нотаріуса. ОСОБА_2 з позивачем пішов до нотаріуса ОСОБА_5 за адресою ОСОБА_6 , б. 62А. Інші присутні сказали, що вони поки що відпускають позивача, але за ним наглядають. Прибувши до нотаріуса виявилося, що для оформлення договору позики потрібна згода дружини ОСОБА_2 , тому він їй зателефонував і попросив прийти до нотаріуса. У позивача не було при собі ідентифікаційного коду, тому ОСОБА_2 вимагав, щоб позивач поїхав з ним до себе додому, але заборонив ОСОБА_1 говорити дружині, що відбувається. Сторони повернулися до нотаріуса, де позивачу було запропоновано підписати договір позики вже на суму 7000 доларів США, які він зобов`язаний повернути до 21.12.2019 або з відсотками за прострочення терміну повернення. Перебуваючи під психологічним тиском даних обставин та розуміючи реальність озвучених позивачу погроз, останній був змушений ОСОБА_2 підписати запропонований зміст договору позики без фактичного отримання такої позики від нього. А нотаріус це завірила. Паралельно з цим ОСОБА_2 заставив позивача підписати для нього ще і розписку, що він ці гроші отримав, що він змушений був зробити. Даний договір позики підписала і дружина ОСОБА_7 . Пізніше відповідач почав телефонувати позивачу і нагадувати про борг, але позивач повідомив, що ніякої позики надано не було, а групою осіб погрозами змушено позивача підписати договір позики та розписку. Позивач вважає, що за попередньою змовою ОСОБА_2 з групою осіб шляхом погроз змусили позивача підписати договір позики та розписку і тепер незаконно вимагають від нього грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, в зв`язку з чим вчинили кримінальне правопорушення, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України (вимагання). По вищевказаних фактах позивач подав до правоохоронних органів заяву про злочин і 28.11.2019 Франківським ВП ГУ НП у Лвівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №00031118 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 189 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним позивач був змушений звернутися до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року у позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Топоровської Наталії Василівни, ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору позики грошових коштів та зобов`язання анулювання реєстраційного запису відмовлено.

Рішення суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що 21.10.2019 перебуваючи під психологічним тиском та розуміючи реальність погроз, він був змушений ОСОБА_2 підписати запропонований зміст договору позики без фактичного отримання такої позики від нього. Паралельно з цим ОСОБА_2 заставив позивача підписати для нього ще і розписку про отримання коштів, що він змушений був зробити. Вважає, що за попередньою змовою ОСОБА_2 з групою осіб шляхом погроз змусили його підписати договір позики та розписку і тепер незаконно вимагають від нього грошові кошти в сумі 7 000 доларів США, в зв`язку з чим вчинили кримінальне правопорушення. По вищевказаних фактах позивач подав до правоохоронних органів заяву про злочин і 28.11.2019 Франківським ВП ГУ НП у Львівській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження №00031118 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 189 КК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу задовольнити, покликаючись на доводи, викладені у скарзі.

Інші учасники справи в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, тому розгляд справи проводиться без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішенням таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.10.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом ЛМНО Топоровською Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №4220.

Відповідно до п.1 Договору позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 175 245,00 грн, що згідно з офіційним курсом НБУ на момент укладання цього договору становить 7 000,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суми грошових коштів на умовах, визначених цим договором не пізніше 21 грудня 2019 року.

У п.2 договору зазначено, що грошові кошти, які є предметом цього договору, були передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору, а саме 21 жовтня 2019 року.

Встановлено, що сторони не заперечують, що в той же день 21.10.2021 була складена розписка про отримання позивачем грошей у розмірі 7000 доларів США.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Судом встановлено, що договір позики грошових коштів від 21.10.2021 підписаний сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін встановлено та дієздатність перевірено.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що сторонами не заперечується той факт, що 21.10.2021 була складена розписка про отримання позивачем грошей у розмірі 7000 доларів США.

Відповідно до статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).

Оскільки, позивач не виконав взяті перед відповідачем зобов`язання щодо повернення йому грошових коштів, також не довів факту застосування щодо нього фізичного та/або психічного тиску з метою укладення 21.10.2021 договору позики, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Із вказаним висновком районного суду колегія суддів повністю погоджується.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 15.11.2024

Головуючий

Судді