ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м.Суми

Справа №577/576/24

Номер провадження 22-ц/816/1464/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»

на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року у складі судді Галяна С.В., ухвалене в м. Конотоп Сумської області,

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувало тим, що 16 серпня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 452931-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачці надано грошові кошти у розмірі 24 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом 1,1595707% за кожен день користування кредитом. Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, які має здійснити позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 09 січня 2024 року становить 75 990,70 грн, з яких: 24 000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту; 48 390,70 грн сума прострочених платежів по процентах; 3600 грн - сума прострочених платежів за комісією, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року позовні ТОВ «Бізнес Позика» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 452931-КС-001 від 16 серпня 2022 року в розмірі 50 400 грн, а також 1606,63 грн судового збору, а разом 52 006,63 грн.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог, ТОВ «Бізнес Позика» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що в оскаржуваній частині рішення ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для вирішення справи; з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 25 590,70 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Бізнес Позика» грошову суму в розмірі 25 590,70 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими (простроченими) процентами за користування кредитом; в іншій частині рішення залишити без змін. У разі задоволення апеляційної скарги здійснити розподіл судових витрат.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не було досліджено, що обов`язок сплати процентів по кредиту, порядок нарахування процентів та фіксований розмір передбачені пунктами 2.4, 3.2, 3.2.2 договору № 452931-КС-001 про надання кредиту, що був укладений між позивачем та відповідачкою.

Суд не врахував, що відповідно до п. 2.4 договору визначено, що стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000%, фіксована, а знижена процентна ставка за кредитом в день 1,15957070%, фіксована. Пунктом 3.2.2 договору визначено, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіка платежів унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк дії цієї прострочки більше семи календарних днів, то до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору.

Зазначає, що з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувались по зниженій ставці за період з 16 серпня 2022 року по 13 вересня 2022 року включно, а з 14 вересня 2022 року по 06 грудня 2022 року - по стандартній процентній ставці 2,00000000%. Після 06 грудня 2022 року проценти не нараховувались. Тобто розрахунок заборгованості повністю відповідає умовам кредитного договору та вимогам законодавства. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі лише 38 860 грн на зазначені умови договору уваги не звернув і дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в цій частині.

Посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 березні 2018 року у справі № 444/9519/12 вважає помилковим, оскільки в даній справі проценти за користування кредитом після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися.

Відповідачка правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористалася.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та комісії не оскаржується, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця укладено договір № 452931-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальниці грошові кошти в розмірі 24 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Загальний розмір кредиту - 24 000 грн; строк на який надається кредит 16 тижнів, до 06 грудня 2022 року; стандартна процентна ставка 2% в день, фіксована; знижена процентна ставка 1,15957070% в день, фіксована; комісія за надання кредиту 3600 грн; орієнтовна річна процентна ставка 12 126,10% (а.с. 30-33).

Пунктом 3.2.3 кредитного договору встановлено графік платежів за умови, що позичальниця буде його дотримуватися.

Відповідно до п.3.2.2 сторони домовилися, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку № 1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Вказаний договір відповідачкою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-8391 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивачем на підвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів надано копію платіжного документу про перерахування 24 000 грн (а.с. 10). Крім того, вказана обставина підверджується випискою з банківського рахунку відповідачки, наданою АТ «Ощадбанк» в електронній формі на запит суду (а.с. 66).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 09 січня 2024 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 75 990,70 грн, з яких: 24 000 грн заборгованість за кредитом; 48 390,70 грн -заборгованість за процентами; 3600 грн заборгованість комісією (а.с. 43-46).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка належним чином умови кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. При цьому суд встановив, що право нараховувати проценти за користування кредитом за кредитним договором від 16 серпня 2022 року припинилося зі спливом строку дії договору 06 грудня 2022 року, тому починаючи із зазначеної дати товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. У зв`язку з наведеним суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 50 400 грн.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитися з такими висновками місцевого суду.

Підставами позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» є неналежне виконання відповідачкою умов кредитного договору, який було укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему із застосуванням електронного підпису.

Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис є одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відмовляючи позивачу у стягненні частини заборгованості за процентами, суд першої інстанції вважав, що пред`явлена позивачем вимога про стягнення заборгованості по процентам в розмірі 48 390,70 грн включає в себе проценти, нараховані після закінчення строку дії договору, тобто після 06 грудня 2022 року.

Проте такі висновки суду є помилковими, виходячи з наступного.

Як вже зазначалося вище, умовами кредитного договору від 16 серпня 2022 року передбачена знижена процентна ставка 1,15957070% в день, з урахуванням якої сторонами було встановлено графік платежів (п. 3.2.3 договору) за умови, що позичальниця буде дотримуватися графіку платежів; та стандартна процентна ставка 2% в день, яка застосовується у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється відповідно до погодженого графіку платежів, унаслідок чого виникає прострочення по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи днів, починаючи з восьмого календарного дня від прострочення платежу та до закінчення строку дії договору.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка взяті на себе зобов`язання з повернення тілу кредиту, сплати процентів та комісії не виконувала, у зв`язку з чим, починаючи з 14 вересня 2022 року по 06 грудня 2022 року проценти нараховувались за стандартною процентною ставкою 2% в день. Усього за період з 16 серпня 2022 по 06 серпня 2022 року було нараховано процентів на загальну суму 48 390,70 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що після 06 грудня 2022 року проценти за користування кредитними коштами не нараховувалися.

Отже, суд першої інстанції помилково встановив обставину того, що позивачем нараховувався проценти після закінчення строку дії кредитного договору (після 06 грудня 2022 року) та відмовив у стягненні частини заборгованості за процентами.

За встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за процентами у заявленому позивачем загальному розмірі - 48 390,70 грн.

На підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнути заборгованість по процентам в загальному розмірі 48 390,70 грн, у зв`язку з чим є необхідність змінити загальний розмір заборгованості за кредитним договором, присуджений до стягнення.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зміні розподіл судових витрат. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 2422 грн 40 коп.

Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір за апеляційний перегляд справи в сумі 3633 грн 60 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2024 року змінити в частині загального розміру заборгованості за кредитним договором, присудженої до стягнення, та в частині розподілу судових витрат, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором №452931-КС-001 про надання кредиту від 16 серпня 2022 року в розмірі 75 990 гривень 70 копійок, з яких: 24 000 гривень 00 копійок заборгованість по тілу кредиту; 48 390 гривень 70 копійок заборгованість за процентами; 3600 гривень 00 копійок заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок - за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3633 гривні 60 копійок за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов