Справа № 461/5264/22
Провадження № 2/461/48/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

20.06.2024 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді: Мисько Х.М.,

за участі:

секретаря судового засідання: Євтушенка В.Ю.,

розглянувши в порядку ст. 153 ЦПК України, без виклику сторін заяву адвоката Кужик Любові Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м. Львова на стадії підготовчого судового засідання перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька.

18.06.2024 року адвокат Кужик Л.В. в інтересах ОСОБА_1 позивача за зустрічним позовом скерувала на адресу суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить: зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) за письмовим погодженням з мамою дітей ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) визначити спосіб (форму) здобуття освіти у навчальному шкільному закладі малолітніх ОСОБА_4 , 19.11:2014 р.н. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на наступний навчальний 2024-2025 р.р.; зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) письмово надати мамі дітей ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) інформацію про місце та графік навчання та/або відвідування малолітніми доньками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 позашкільних закладів, гуртків, секцій тощо та повідомляти маму дітей про факти і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій; зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) невідкладно (не пізніше ніж протягом 3 (трьох) годин з часу виникнення факту) повідомляти маму ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) про захворювання та заплановані ургентні медичні втручання і лікування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) письмово повідомити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) номер особистих мобільних телефонів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на час виконання ухвали суду; у разі втрати чи зміни номеру телефону невідкладно (не пізніше ніж протягом 3-годин з дня виникнення факту) повідомити маму дітей про зміну номеру мобільного телефону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомити змінений номер телефону; зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) забезпечити можливість щоденного спілкування малолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) в період з 19:00 до 21:00 год. шляхом відеозвязку, телефонного звяку, зокрма з використанням застосунків (Телеграм, Вайбер, Вотсап) та/або Зум, Скайп.

В обґрунтування заходів забезпечення позову покликається на те, що 01.04.2024 р. ухвалою Галицького районного суду м. Львова справу повторно направлено для проведення судово-психологічної експертизи, яка призначена ухвалою суду від 20.06.2023 р. Провадження у справі зупинено. 30.05.2024 р. Львівською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» скеровано на адресу Галицького районного суду м. Львова висновки судово-психіатричного експерта №№ 595 та 596, у зв`язку з чим провадження у справі відновлено. Представник позивача за зустрічним позовом вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 зазначає, що своїми неправомірними діями батько порушує її батьківські права щодо участі у вихованні доньок, та на безперешкодне спілкування мами з дітьми. Адвокат вказує, що розгляд справи це тривалий процес, протягом якого ОСОБА_2 позбавляє позивача за зустрічним позовом можливості спілкуватись з доньками, контролює їх поведінку по відношенню до мами, забороняє спілкуватись по телефону, на свій розсуд вирішує питання навчання, участі у гуртках, тощо. ОСОБА_1 не обізнана зі станом здоров`я дітей, обмежена у спілкуванні через засоби мобільного зв`язку. Адвокат стверджує, що матеріалами справи підтверджено, що батько перешкоджає участі мами дітей у вихованні малолітніх доньок, обмежує їх вільне спілкування без законних на це правових підстав; за відсутності обґрунтованих доводів неможливості такого спілкування позбавляє дітей материнської ласки, опіки, участі у їх фізичному і психологічному розвитку, вільному проведенні часу, здобутті освіти, що є неприпустимим в суспільстві, в якому батьки зобов`язані забезпечити благополуччя і всесторонній розвиток особистості дітей та збалансувати свої інтереси та інтереси дітей, які за своєю природою та важливістю переважають. З наведених підстав, просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно (активи) або грошові кошти неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), а також на майно (активи) або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, його посадовим особам, у тому числі уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку, а також зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також шляхом встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів) Національного банку України, а також встановлення для Національного банку України, його посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Не допускається забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій за позовами власників або кредиторів неплатоспроможного банку, банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), до таких банків або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Майно (активи) або грошові кошти клієнта неплатоспроможного банку або банку, щодо якого прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), на які судом накладено арешт до дня віднесення банку до категорії неплатоспроможних або дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених статтею 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (крім ліквідації банку за рішенням його власників), можуть бути передані приймаючому або перехідному банку у встановленому законодавством про систему гарантування вкладів фізичних осіб порядку з письмовим повідомленням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб особи, в інтересах якої накладено арешт. При цьому передані майно (активи) або грошові кошти залишаються обтяженими відповідно до ухвали суду про накладення арешту.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначене обмеження не поширюється на забезпечення позову шляхом зупинення рішень, актів керівника або роботодавця про застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, відмова в наданні відпустки, відсторонення від роботи чи посади, будь-яка інша форма дискримінації позивача тощо) у зв`язку з повідомленням ним або його близькими особами про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції".

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Відповідно до змісту п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що: між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька.

Із матеріалів справи, зокрема, позовної заяви, відзиву на позовну заяву, зустрічної позовної заяви, заяви про забезпечення позову, усних та письмових пояснень, вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, що стосується визначення місця проживання спільних дітей сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В підготовчому судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують конфліктні відносини з приводу участі кожного із батьків у вихованні дітей, які на даний час проживають із батьком ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , в той час, коли матір дітей ОСОБА_1 проживає у Арабській Республіці Єгипет.

Із матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач, позбавлена можливості приймати участь у вихованні малолітніх доньок, вирішенні питань вибору навчального закладу, не обізнана зі станом здоров`я таких, спілкування, в т.ч. по мобільному зв`язку; між сторонами з цього приводу постійно існують конфлікти і непорозуміння, що не може не впливати на позитивний розвиток дітей, їх життя і формування оособистості.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняюттся державою.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаюттся питаннями соціального забезпечення, судами, адіністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Загально прийнятно, що права дитини завжди переважають над інтересами дорослих. Кожна дитина має право на освіту незалежно від того, які суперечності мають між собою дорослі батьки.

Практика Європейського суду з прав людини у такій категорії справ вказує на те, що між правами та інтересами дитини повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Крім цього, ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті. У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про освіту», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини як особистості. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо освіти й розвитку дитини.

Частинами 2 та 3 ст. 55 згаданого Закону встановлено, що: батьки, здобувачі освіти мають, посеред іншого, право обирати заклад освіти, освітню програму, вид і форму здобуття дітьми відповідної освіти; обоє з батьків зобов`язані сприяти виконанню дитиною освітньої програми та досягненню дитиною передбачених програмою результатів навчання; поважати гідність, права, свободи та законні інтереси дитини та інших учасників освітнього процессу; дбати про фізичне і психічне здоров`я дитини, сприяти розвитку її здібностей, формувати навички здорового способу життя.

Норма статті 150 Сімейного кодексу України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу, своєї Батьтківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Згідно зі статтею 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з ними, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і відбувається саме в інтересах таких.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 перешкоджає матері дітей ОСОБА_6 у вихованні доньок, обмежує їх вільне спілкування, що є неприпустимим в українському суспільстві, в якому батьки зобов`язані забезпечити благополуччя і всесторонній розвиток особистості дитини та збалансувати свої інтереси та інтереси дитини, які за своєю природою та важливістю повинні переважати незалежно від вирішення спору по суті, оскільки виховний процес дітей триває щоденно і не повинен залежати та бути пов`язаний із наявним конфліктом, який склався між батькаи, у зв`язку із наявним спором.

Судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

Суд звертає увагу, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітніх дітей, сприяння забезпеченню відновлення стосунків та емоційного контакту доньок з матір`ю, яка проживає окремо, повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити таких від спілкування з нею.

Зазначені впозивачем за зустрічним позовом заходи забезпечення позову не є предметом спору і не можуть вважатись вирішенням спору по суті.

Відповідно до частин 6,7 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, серед іншого, забороною вчиняти певні дії.

Верховний суд України в п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв^язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захиіцене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

За таких обставин, співставивши можливі негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову із тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням законного інтересу прав малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за захистом прав яких позивач звернувся до суду, суд вважає, що вказані заходи забезпечення позову є співмірними.

Відтак, з метою запобігання втратам емоційного контакту матері з дітьми, погіршення між ними психоемоційного характеру стосунків на час розгляду справи, який може бути тривалим, та остаточне вирішення питання про визначення місця проживання дітей, необхідно дійти висновку, що зазначені у клопотанні заходи забезпечення позову сприятимуть відновленню довірливих стосунків та емоційного контакту між матір`ю та доньками, що відповідатиме інтересам як батьків так і дітей, та зможе усунути загрозу невиконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дітей.

Вказані заходи забезпечення позову спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні малолітніх доньок з матір`ю на час вирішення по суті спору щодо їх місця проживання, відтак наведене, сприятиме усуненню конфліктних ситуацій між сторонами та стане гарантією того, що сторони сумлінно використовуватимуть свої батьківські права і виконуватимуть батьківські обов`язки, що не зашкодить інтересам дітей та батьків.

Надавши оцінку обґрунтованості доводам заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням прав матері на особисте спілкування з малолітніми доньками, наявністю випадків, які обмежують право на таке спілкування, а також враховуючи ту обставину, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дітей, суд дійшов висновку про доцільність забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.149-150, 153, 258, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

заяву адвоката Кужик Любові Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) за письмовим погодженням з матір`ю дітей - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) визначити спосіб (форму) здобуття освіти у навчальному шкільному закладі малолітніх ОСОБА_4 , 19.11:2014 р.н. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на наступний навчальний 2024-2025 р.р.;

- зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) надати матері дітей - ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) письмово інформацію про місце та графік навчання та/або відвідування доньками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 позашкільних закладів, гуртків, секцій тощо та повідомляти маму дітей про факти і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій;

- зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) невідкладно (не пізніше ніж протягом 3 (трьох) годин з часу виникнення факту) повідомляти матір дітей - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) про захворювання та заплановані ургентні медичні втручання і лікування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) письмово повідомити матір дітей - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) номер особистих мобільних телефонів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на час виконання ухвали суду; у разі втрати чи зміни номеру телефону невідкладно (не пізніше ніж протягом 3-годин з дня виникнення факту) повідомити маму дітей про зміну номеру мобільного телефону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомити змінений номер телефону;

- зобов`язати ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) забезпечити можливість щоденного спілкування малолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з їх матір`ю - ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) в період з 19:00 до 21:00 год. шляхом відеозвязку, телефонного звяку, зокрма з використанням застосунків (Телеграм, Вайбер, Вотсап) та/або Зум, Скайп.

Стягувач (позивач за зустрічним розовом):

ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Боржник (відповідач за зустрічним позовом ):

- ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мисько Х.М.