Провадження № 2-о/761/634/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Волошин В.О., розглянувши матеріали спільної заяви подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

У листопаді 2024р. заявники звернулись до суду із вищевказаною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вони не відповідають вимогам, що передбачені ст.109 СК України.

Так, відповідно до ст.109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, до неї долучено письмовий договір щодо визначення місця проживання, участі у вихованні та утриманні спільної дитини.

Суд наголошує, що відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Тобто, письмовий договір повинен містити конкретні відомості яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо.

Разом з тим, пунктом 4.1. вказаного договору визначено, що сторони беруть на себе обов`язок із спільного несення витрат на дитину, включаючи, але не обмежуючись, її відпочинок, лікування, дозвілля, навчання тощо, однак із врахуванням фінансового стану сторін, фактичних життєвих та сімейних обставин сторін.

Однак, всупереч ст. 109 СК України, заявниками не зазначено конкретно яку саме участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а лише прописано загальний обов`язок батьків щодо утримання дитини, який передбачений статтею 181 СК України.

Крім того, заявниками не долучено до заяви нотаріально посвідчений договір між подружжям про розмір аліментів на дитину .

Отже, спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана кожним із подружжя разом та подається до суду з письмовим договором про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їх життя братимуть заявники, з зазначенням умов здійснення права на особисте виховання дітей, а також договір між подружжям про розмір аліментів на дитину, який має бути нотаріально посвідчений. Тобто, ці договори, повинні бути подані до суду одночасно зі спільною заявою про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши що заяву, подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

У відповідності до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо заявник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд дійшов висновку про залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Відтак, заявникам необхідно подати до суду оновлений письмовий договір про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей, та нотаріально посвідчений договір про розмір аліментів; у разі, якщо заявниками буде вирішено визначити розмір аліментів у договорі подружжя щодо виховання їх спільної дитини, то такий договір має бути нотаріально засвідчений.

Керуючись ст. ст. 10, 175, 185, 260, 261, 317, 318, 353 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати заявнику строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали на усунення зазначених недоліків заяви.

Роз`яснити заявнику, що у разі якщо недоліки заяви у вказаний строк не будуть усунені, заява вважається неподаною та повертається заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: