Справа № 188/1374/23
Провадження № 2-з/188/2/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судовго засідання Бібіковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка заяву позивача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

До Петропавлівського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі позивач) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (далі відповідач) про поділ спільного майна.

Позов обґрунтований тим, що з 22 жовтня 2016 року до 11 липня 2023 року сторони перебували у шлюбі і набули у спільне сумісну власність майно, зазначене у позові, - транспортний засіб автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 237 072,75 гривень.

Посилаючись на ст. ст. 57, 60, 69-72 СК України; ст. ст. 368, 372 ЦК України, позивач просить визнати вказаний транспортний засіб об`єктом спільної сумісної власності подружжя та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію 1/2 частини його вартості у розмірі 118 536,38 гривень, залишити у власності відповідача вказаний транспортний засіб.

У заяві позивач просить вжити заходи забезпечення позову на період розгляду судом справи та до набуття законної сили рішенням у справі шляхом накладення арешту і заборони здійснення будь-яких дій стосовно автомобіля Volkswagen Passat, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідач 20.09.2023 повідомила суд про зміну свого прізвища у зв`язку із одруженням на прізвище ОСОБА_4 , що підтвердила копіями паспорту та свідоцтва про одруження.

Разом із письмовими поясненнями на позов відповідач надала суду докази, що 16.01.2021 на підставі договору купівлі-продажу стала власником вказаного у позові автомобіля і він зареєстрований на неї.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали цивільної справи, суд зазначає таке.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, або до набрання законної сили рішенням про відмову в позові.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до приписів, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року було відкрито провадження у цій справі і вона призначена до судового розгляду.

Ухвалою суду від 19 червня 2024 року було зупинене провадження у цій справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_5 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, що не перешкоджає розгляду питання про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову подана згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими ЦПК України.

Заява позивача відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, згідно з якими заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Серед заходів забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно (п.1) та заборона вчиняти певні дії (п. 2) як самостійні види забезпечення позову.

Різницю між ними вказав Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого рухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд дійшов висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження автомобіля.

За таких обставин суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково, тому що не вжиття заходу забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, тому необхідним видом забезпечення позову буде заборона відчужувати майно його власником.

Підстав для застосування зустрічного забезпечення суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-154, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_5 відчужувати будь-яким способом: купівля-продаж, обмін, дарування тощо транспортний засіб автомобіль Volkswagen Passat, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за нею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда