П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м.Київ

Справа №753/13291/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/6900/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Федорчук Я.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Мицик Ю.С. 13 грудня 2023 року у м. Києві, повний текст рішення складений 21 грудня 2023 року, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У липні 2023 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 433116, 09 грн та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений кредитний договір у виді анкети-заяви № б/н від 09 серпня 2019 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. Натомість відповідач порушує свої договірні зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 11 червня 2023 року виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів на загальну суму 433116,09 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 357328,66 грн; заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 75787,43 грн. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 серпня 2019 року у розмірі 357328,66 грн та судовий збір у розмірі 5392,30 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Суд вважав доведеними факти отримання відповідачем кредитних коштів у позивача, користування вказаними коштами та наявність непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 357328,66 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено належними доказами можливість нарахування відсотків за користування кредитом, у розмірі, зазначеному в розрахунку заборгованості.

Не погодився із вказаним рішенням суду відповідач, його представником - адвокатом Бухун Ю.В. подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що суд першої інстанції порушив конституційне право відповідача на участь у судовому розгляді, не забезпечив йому можливості надати докази та навести доводи, через що порушив вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Також зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою невиконання позивачем обов`язку доказування, а фактично розглянув справу в порядку наказного провадження у безспірному порядку, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Банку вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а відповідачем не спростовані встановлені судом обставини щодо отримання відповідачем кредитної картки та користування нею, що встановлено на підставі виписки щодо руху коштів, якою підтверджується, що відповідач користувався кредитними коштами. За таких обставин, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення /а.с.173-178/.

В судове засіданні апеляційного суду призначене на 24 жовтня 2024 року сторони не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Сторона позивача повідомлялась через систему «Електронний суд», тобто в порядку визначеному ч.5 ст. 14 ЦПК України /а.с.169,185,209/.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року було задоволено клопотання представника позивача про участь в режимі відеоконференії з використанням власних технічних засобів в судовому засіданні 23 травня 2024 року та всіх наступних, попереджено про те, що ризики технічної неможливості участі несе учасник, який подав відповідну заяву /а.с.184/. В судовому засіданні призначеному на 24 жовтня 2024 року о 15.30 годин відоконференція не відбулась.

Судові повідомлення направлені відповідачу були повернуті поштовим відділення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Представнику відповідача - адвокату Бухун Ю.В. судові повідомлення направлялись черес систему «Електронний суд», тобто в порядку визначеному ч.5 ст.14 та ч.5 ст.130 ЦПК України /а.с.170-171,186,187,197,198,210/.

В силу положень ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

А тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи і датою ухвалення судового рішення є дата складення повного тексту постанови.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача та доводи відзиву позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, щодо його належного повідомлення про судовий розгляд справи. А тому вказане питання підлягає вирішенню першочергово.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у справі було відкрито ухвалою суду від 08 серпня 2023 року і цією ж ухвалою справа була призначена до розгляду на 10 жовтня 2023 року о 14.00 годин /а.с.96/.

Копія ухвали суду та позовної заяви була направлена відповідачу засобами поштового зв`язку, проте конверт був повернутий поштовим відділення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.98-100/.

Згідно з протоколом судового засідання від 10 жовтня 2023 року розгляд справи був відкладений на 09 листопада 2023 року о 14.00 годин /а.с.101/.

Судове повідомлення про призначений розгляд справи на 09 листопада 2023 року було направлено відповідачу засобами поштового зв`язку, проте конверт був повернутий поштовим відділення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с.102-104/.

В судовому засіданні 09 листопада 2023 року суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду на 28 листопада 2023 року о 12.00 годин /а.с.108/.

10 листопада 2023 року судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 має зареєстрований електронний кабінет ЄСІСТ /а.с.107/.

Згідно з довідкою Дарницького районного суду документ в електронному вигляді «судова повістка» від 10 листопада 2023 року про призначений розгляд справи на 28 листопада 2023 року було доставлено до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 10 листопада 2023 року о 23:08:38 годин /а.с.109-111/.

28 листопада 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Бухун Ю.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю /а.с.113-117/.

Згідно з протоколом судового засідання від 28 листопада 2023 року клопотання представника відповідача було задоволено, розгляд справи був відкладений на 13 грудня 2023 року о 14.00 годин /а.с.118/.

29 листопада 2023 року судом встановлено, що адвокат Бухун Ю.А. має зареєстрований електронний кабінет ЄСІСТ /а.с.119/.

Згідно з довідками Дарницького районного суду документ в електронному вигляді «судова повістка» від 29 листопада 2023 року про призначений розгляд справи на 13 грудня 2023 року було доставлено до електронного кабінету відповідача ОСОБА_1 30 листопада 2023 року о 21:36:41 годин, до електронного кабінету адвоката Бухун Ю.А. 30 листопада 2023 року о 21.36.41 /а.с.120, 124,125/.

13 грудня 2023 року на електронну пошту суду від представника відповідача - адвоката Бухун Ю.А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю /а.с.126-127/.

В судовому засіданні 13 грудня 2023 року судом першої інстанції ухвалено рішення /а.с.128/.

В силу ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В порядку визначеному п.п. 1-3 ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст.14 ЦПК України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Положеннями ч.5 ст. 14 ЦПК України визначено, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

В порядку визначеному ч.6 ст.14 ЦПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. (ч.7 ст.14 ЦПК України)

Згідно з ч.ч.2, 4,5,6 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В порядку визначеному п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Згідно ч.ч.1,2 ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Положеннями ч.1 ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Згідно з п.п. 1,2 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, як неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;.

Положеннями ч.3 ст. 223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

А згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить, що про всі судове засідання, в тому числі про судове засідання призначене на 13 грудня 2023 року, в якому ухвалене рішення суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, зокрема через особистий електронний кабінет та через представника - адвоката Бухун Ю.А. та завчасно, тобто не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Стороною відповідача не були подані пояснення та/або докази в письмовій формі.

Слід звернути увагу на те, що неявка сторони відповідача в судове засідання 13 грудня 2023 року була повторною, а отже суд першої інстанції в силу наведених положень процесуального закону мав право на розгляд справи у відсутність цього учасника справи.

Таким чином сторона відповідача, діючи на власний розсуд, не скористались правом на участь в судовому розгляді, правом на надання пояснень в усній чи письмовій формі та на подачу доказів, а отже виходячи з положень ч.4 ст. 12 ЦПК України сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержання норм процесуального права, щодо належного повідомлення відповідача, ці доводи апеляційної скарги є безпідставними, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність обов`язкової підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення в цій частині нового судового рішення.

По суті спору судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач є юридичною особою зареєстрованою з 1992 року, видами економічної діяльності визначено надання фінансових послуг та має чинну банківську ліцензію /а.с.86-89/.

Відповідач 09 серпня 2019 року підписав чотири заяви № б/н за встановленою Банком формою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У тексті формуляру кожної Анкети-заяви, підписаної відповідачем та представником банку, містяться відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають Договір про надання банківських послуг. Також, заява містить застереження, що клієнт ознайомилась і згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку http://privatbank.ua/terms/, пам`яткою клієнта, тарифами та отримала їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання електронним підписом та направленням повідомлення про одержання). Зобов`язався виконувати умови договору про надання банківських послуг і підписавши цю анкету-заяву, підтвердила укладення договору про надання банківських послуг. Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис відповідача ОСОБА_1 /а.с.51-52/.

Також відповідачем були підписані умови щодо різних видів кредитного продукту позивача, згідно з якими: основними умовами кредитування визначено відновлювальну кредитну лінію, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; сума кредиту визначена до 800000 грн; строк кредитування до 240 місяців; пільговий період до 55 днів, протягом якої діє пільгова ставка за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості; процента ставка визначена в залежності від суми кредиту; визначена цивільна відповідальність за невиконання договірних зобов`язань /а.с.53-56/.

Матеріали справи містять: Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг /а.с.57-81/.

При укладенні договору з позивачем була зроблена копія паспорту виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 /а.с.82-83/.

За даними єдиного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 /

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування старт карткового рахунку почався 10 липня 2018 року, відповідачем збільшувався та зменшувався кредитний ліміт та станом на 10 березня 2023 року кредитний ліміт був установлений на рівні 0 грн /а.с.49/.

Відповідно до довідки банку відповідачу надавались кредитні картки: НОМЕР_1 від 10липня 2018 року, термін дії до липня 2022 року; НОМЕР_2 від 30 серпня 2019 року, термін дії до серпня 2022 року; НОМЕР_3 від 27 січня 2022 року, термін дії до грудня 2024 року; НОМЕР_4 від 21 червня 2022 року, термін дії до травня 2022 року /а.с.50/.

Згідно з випискою за договором б/н по рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 за період з 10 липня 2018 року по 01 червня 2023 року вбачається рух коштів по декількох картках, використання коштів на придбання товарів та послуг, використання кредитних коштів, здійснення погашення, списання відсотків за використання кредитного ліміту. Станом на дату складення виписки 20 червня 2023 року баланс на кінець періоду визначений «-433116,09 грн» /а.с.16-48/.

За розрахунком заборгованості за договором № б/н від 09 серпня 2019 року, складеним АТ КБ «ПриватБанк» станом на 11 червня 2023 року ОСОБА_1 : погашено заборгованість за поточним тілом кредиту - 3936384,85 грн, погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 4736,09 грн, погашено заборгованість по нарахованим відсотками - 3927,00 грн, погашено заборгованості по простроченим відсоткам - 0 грн, заборгованість за тілом кредиту - 357328,66 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 75787,43. Загальна заборгованість за наданим кредитом 433119,09 грн /а.с. 6-15/.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порядку визначеному ч.1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п.п.62,63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

За змістом ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд у Постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 521/10766/18 вказав на те, що згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

З наведених обставин справи вбачається, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг серед яких послуги з надання кредиту. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Доказами наявності невиконаного зобов`язання відповідачем за кредитним договором від 09 серпня 2019 року № б/н є виписка про рух коштів за період з 10 липня 2018 року по 01 червня 2023 року, яка є первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, та розрахунок заборгованості, який відповідає виписці.

Відповідно до змісту цих документів, відповідач активно користувався кредитними коштами у вказані періоди та заборгованість за простроченим тілом кредиту складає 3936384,85 грн.

Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів відповідачем, у передбаченому процесуальним законом порядку, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову в цій частині є законним і обґрунтованим. Доводами апеляційної скарги такий висновок суду першої інстанції не спростовується.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ч.1 ст.367 ЦПК України).

Таким чином рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині вирішення позовних вимог пред`явлених до відповідача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредитом. В іншій частині, а саме в частині позовних вимог, що залишені без задоволення, рішення суду першої інстанції не становить предмет апеляційного перегляду, так як іншими учасниками справи не оскаржується і вони не будуть позбавлені такого права.

Судові витрати визначені судом першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, апеляційна скарга не містить доводів на їх спростування.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Суд першої інстанції дав належну правову оцінку наданим сторонами доказам та вірно вирішив справу в межах заявлених позовних вимог та визначених позивачем підстав позову. Тому рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, підстави для компенсації відповідачеві понесених на стадії апеляційного перегляду справи судових витрат - відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Соколова В.В.

Судді: Мережко М.В.

Поліщук Н.В.