ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 641/4122/21

провадження № 22-ц/818/3716/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року, постановлене суддею Маньковською О.О.

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром заподіяної матеріальної шкоди та належним позивачу страховим відшкодуванням у розмірі 65900 грн.; стягнути з ТДВ СК «Альфа Гарант» суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 40074.04 грн.; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром заподіяної матеріальної шкоди та належним позивачу страховим відшкодуванням у розмірі 65900,00 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 40074, 04 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 2 000,00 грн. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Страхової компанії «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1079,74 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Левков В.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Також позивач отримавши в порядку прямого врегулювання збитків узгоджений розмір страхового відшкодування (на підставі огляду пошкоджень транспортного засобу з представником страхової компанії) у розмірі 89925,96, погодився із вказаним розміром, що підтверджується його заявою про страхове відшкодування та узгодженням суми страхування відшкодування за страховим випадком. Звертає увагу суду і на те,що докази нібито проведенного ремонту автотранспортного засобу надані в копіях окремі з яких не посвідчені взагалі, вони неналежної якості, оскільки не можливо встановити їх зміст, ''Отчет об оценке имущества № 1074'' складений з порушенням норм чинного законодавства України з питань оцінки майна та майнових прав, крім того порушує авторське право на використання системи ''Аудатекс''; вартість ремонту транспортного засобу визначена оцінювачем з урахуванням ремонту на спеціалізованих СТО автотранспортних засобів ''HONDA'' до яких СТО ФОП Задорожнього не відноситься. В матеріалах справи наявні два різні за своїми висновками звіти про оцінку матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу. В той же час, визначення реального розміру матеріального збитку є основним предметом доказування в рамках дійсного предмету спору.

Зважаючи на наявність суперечностей у висновках звітах оцінювачів, складених на замовлення позивача та звіту про оцінку, складеного на замовлення страхової компанії, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності судового процесу, позивач з метою доведення обґрунтованості своїх позовних вимог до страхової компанії не скористався своїми процесуальними правами та не заявив своєчасно клопотань про призначення судом незалежної автотоварознавчої експертизи з метою встановлення спричиненого йому збитку, або допит оцінювачів у судовому засіданні з метою встановлення розбіжностей у визначенні розміру, спричиненої шкоди.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині вимог до Страхової компанії не оскаржується і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 надані дійсні та документально підтверджені витрати на проведення ремонту автомобіля «Honda», тоді як страхове відшкодування є недостатнім для покриття вартості матеріального збитку, який було завдано внаслідок ДТП 11.03.2020 року за участю автомобіля «Toyota Camry» під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Honda», яким керував ОСОБА_1 , в зв`язку з чим з СК «Альфа Гарант» підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування в межах страхового ліміту, а саме: 130 000,00-89 925,96 = 40 074,04 грн., а також з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та належною ОСОБА_1 страховою виплатою: 195 900,00 130 000,00=65 900,00грн.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_1 є власником автомобіля Honda HR-V д.н.3. НОМЕР_2 (т.1, а.с.12).

11 березня 2020 року о 07-40 годині, в м. Харкові по вул. Ньютона біля будинку № 62 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Тоуота Саmrу» д.н.з. НОМЕР_3 , здійснив проїзд на заборонений (жовтий) сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем «Honda» HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та завдання матеріальної шкоди. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Позивача «Honda» HR-V д.н.з. НОМЕР_2 зазнав пошкоджень, у зв`язку з чим ОСОБА_1 завдано матеріальну шкоду.

Згідно із частиною 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.06.2020 року, ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. та стягнуто судовий збір у розмірі 420,40грн. (т.1, а.с.7,8).

Згідно Звіту № 1094 від 20.05.2020 року авто-товарознавчого дослідження з визначення суми матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , складеного спеціалістом ОСОБА_4 , величина матеріального збитку становить 192 704,32 грн., ринкова вартість автомобіля становить 423 599,00 грн. (т.1, а.с.14-22).

Згідно протоколу огляду технічного стану транспорту від 18.04.2020р., складеного оцінювачем ОСОБА_4 , випливає, що в результаті ДТП автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження пошкоджені колісні диски легкосплавні, скло вітрове тоноване, електропривід скла передніх та задніх дверей, електропривід дзеркал заднього виду, обігрів дзеркал з/виду, ксенонові фари, коректор фар, оббивка дверей, задній склопідіймач, фари, роздільні задні сидіння, підготовники задні, система замків з центральним керуванням, електронний протиугонний пристрій, імобілайзер, автоматична КПП, подушка безпеки водія, подушка безпеки пасажира, бокові подушки безпеки, Д-програвач, система паркування, ABS (а.с.21).

Із замовлення наряду № ЗН-0000033 від 18.03.2020 року та акту виконаних робіт № ЗА-0000002 від 02.09.2020 року, товарних чеків від 18.03.2020р., 20.03.2020р., 23.03.2023р., 03.08.2020р., 02.20.2020 року б/н про здійснення оплати за ремонт автомобіля Honda HR-V д.н.3. НОМЕР_2 , ремонтної калькуляції, вбачається, що ФОП ОСОБА_5 виконав роботи з ремонту автомобіля Honda HR-V д.н.3. НОМЕР_2 , на загальну суму 195 900,00 грн.(а.с.23-27).

Відповідно до полісу №АО/2819333, страховиком є СК «Альфа-Гарант», страхувальник - ОСОБА_2 , страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 130000,00 грн.( т.1, а.с.63).

ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» 15.07.2020 року із заявою про страхове відшкодування (т.1, а.с.64).

Згідно Акту огляду колісного транспортного засобу, автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження, зокрема, пошкоджено крило переднє праве, двір передня права, ущільнювач двері ПП, стойка двері задньої правої, поріг правий передній, накладка порога ПП, подушка безпеки (шторка) права, подушка безпеки сидіння ПП, двір задня права, замок двері ПП, накладка крила, карта стелі, фетр двері ПП, тоніровка скла двері ПП, перекос пройома двері ПП та інше (а.с.65 Т1).

СК «Альфа Гарант» зазначили, що на підставі заяви відповідача СК «Альфа-Гарант» ТОВ «Партнер-Консалт» складено висновок автотоварознавчого дослідження від 14.12.2020 р. № ЦВ/20/2440/2, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку завданого власнику Honda HR-V д.н.3. НОМЕР_2 , внаслідок ДТП складає 104875,96, в тому числі 14949,99 ПДВ на вартість матеріалів та складових (т.1, а.с.67-80).

Згідно платіжного доручення № 13867 від 15.12.2020 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на рахунок ОСОБА_1 сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 90645,37 грн. без ПДВ, фактично сума склала 89 925,96 грн. (т.1, а.с.60,81).

З висновку автотоварознавчого дослідження від 14.12.2020 р. № ЦВ/20/2440/2, в п.10 вказано, що останній складено на підставі наданих замовником кольорових фотографій та акту огляду. Тобто, висновок автотоварознавчого дослідження від 14.12.2020 р. № ЦВ/20/2440/2 складений без огляду безпосередньо оцінювачем пошкодженого транспортного засобу, оскільки, згідно акту виконаних робіт № ЗА-0000002, ФОП ОСОБА_5 станом на 02.09.2020 року виконав роботи з ремонту ТЗ Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 . Таким чином, на момент складання висновку від 14.12.2020 р. автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , вже був відремонтований.

Загальний порядок відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV.

Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону).

Одночасно за положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Наявні у справі докази підтверджують вину відповідача у спричиненні ДТП.

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ СК «Альфа Гарант» №АО/2819333, ліміт відповідальності страховика складає 130 000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 13867 від 15.12.2020 року, ТДВ СК «Альфа-Гарант» на рахунок ОСОБА_1 сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 90645,37 грн. без ПДВ, фактично сума склала 89 925,96 грн. (т.1, а.с.60,81).

Таким чином страховик виконав свій обов`язок за договором страхування, та сплатив розмір матеріального збитку встановленого на підставі Акту огляду колісного транспортного засобу, автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 .

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність відновлювального ремонту та розміру матеріальних збитків, завданих позивачу колегія зазначає наступне.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст.77ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст.79ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1,6 ст.81ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно протоколу огляду технічного стану транспорту від 18.04.2020р., складеного оцінювачем ОСОБА_4 , випливає, що в результаті ДТП автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні ушкодження пошкоджені колісні диски легкосплавні, скло вітрове тоноване, електропривід скла передніх та задніх дверей, електропривід дзеркал заднього виду, обігрів дзеркал з/виду, ксенонові фари, коректор фар, оббивка дверей, задній склопідіймач, фари, роздільні задні сидіння, підготовники задні, система замків з центральним керуванням, електронний протиугонний пристрій, імобілайзер, автоматична КПП, подушка безпеки водія, подушка безпеки пасажира, бокові подушки безпеки, Д-програвач, система паркування, ABS (а.с.21).

Як вбачається з висновку автотоварознавчого дослідження від 14.12.2020 р. № ЦВ/20/2440/2, в п.10 вказано, що останній складено на підставі наданих замовником кольорових фотографій та акту огляду. Тобто, висновок автотоварознавчого дослідження від 14.12.2020 р. № ЦВ/20/2440/2 складений без огляду безпосередньо оцінювачем пошкодженого транспортного засобу, оскільки, згідно акту виконаних робіт № ЗА-0000002, ФОП ОСОБА_5 станом на 02.09.2020 року виконав роботи з ремонту ТЗ Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 . Таким чином, на момент складання висновку від 14.12.2020 р. автомобіль Honda HR-V д.н.з. НОМЕР_2 , вже був відремонтований.

Визначена ринкова вартість у вказаному звіті автомобіля до моменту ДТП, а також його вартість в пошкодженому стані після ДТП, узгоджується із даними звіту №1094 та рецензії на нього, а також у висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Даних на спростування зазначеного висновку відповідачем суду не надано.

Враховуючи встановлені вище обставини судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між розміром майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності.

Доводи апеляційної скарги, що позивач погодився зі страховою виплатою судова колегія відхиляє. Подання заяви на отримання страхового відшкодування після проведення страховою компанією огляду транспортного засобу не свідчить про погодження сторонами страхової виплати у конкретному розмірі. Подаючи заяву на отримання страхового відшкодування, позивач скористався своїм правом передбаченим законом.

Висновки суду відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміні чи скасування судова колегія не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року в частині позовних до ОСОБА_2 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 14.11.2024