Справа №463/2513/24
Провадження №2-ві/463/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

за участю секретаря Заверухи О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іващенка Андрія Івановича, про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та незаконними договору, рішення про державну реєстрацію та свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в:

у провадженні Личаківського районного суду м.Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та незаконними договору, рішення про державну реєстрацію та свідоцтва про право на спадщину.

Представник ОСОБА_1 адвокат Іващенко Андрій Іванович, подав заяву про відвід головуючого судді Жовніра Г.Б.

Заяву мотивує тим, що представником відповідача - адвокатом Когут Любов Іванівною, заявлено клопотання про перерву в судовому засіданні у зв`язки з перебуванням у відпустці, однак нею не було долучено належних доказів про поважність причини неприбуття в засідання. Суд, незважаючи на цю обставину, зробив перерву в судовому засіданні. Також вказує і на те, що ним було заявлено клопотання про залучення у якості третьої особи ОСОБА_3 , проте головуючий суддя Жовнір Г.Б. безпідставно відмовив у задоволенні такого.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду було визначено суддю Нора Н.В. для розгляду зазначеної вище заяви про відвід судді.

Вивчивши матеріали справи, заяву про відвід головуючого - судді Жовніра Г.Б., суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд за загальним правилом вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, нормами статті 129 Конституції України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 36, 37 ЦПК України визначено перелік підстав, коли суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Відповідно до ч. 2 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст. 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з правовими позиціями, висловленими у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція), де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Згідно з п. 66 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні мати незаперечну свободу вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства (Рекомендація № R (94) 12, Принцип I (2)(d)).

Відтак, виходячи з наведених вище мотивів про незаперечну свободу судді вирішувати справи безсторонньо, керуючись власним сумлінням та тлумаченням фактів, а також у відповідності до чинного законодавства, рішення головуючого не можуть оцінюватися як ознака упередженості.

Покликання представника позивача на те, що суд безпідставно оголосив перерву в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача, тим самим проявив упередженість чи необ`єктивність, не заслуговують на увагу.Так само не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді покликання представника позивача на упереджене дискримінаційне ставлення щодо учасника справи у зв`язку з відмовою в залученні до участі в справі третьої особи. В будь-якому випадку, порушення норм матеріального та/або процесуального права при розгляді даної справи може бути лише предметом перегляду в апеляційній інстанції.

Відтак, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається заявник у заяві про відвід, не містять жодної обставини, передбаченої ст.ст. 36, 37 ЦПК України, які б давали підстави для відводу судді Жовніра Г.Б. від розгляду вищевказаної справи, а тому заява про відвід не може вважатися обґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іващенка Андрія Івановича, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним та незаконними договору, рішення про державну реєстрацію та свідоцтва про право на спадщину - відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення суддею.

Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Нор Н.В.