ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

м. Черкаси

Справа № 695/3293/24
Провадження № 22-ц/821/1709/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2024 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 28054,36 грн та судові витрати у розмірі 302,80 грн.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 13.09.2024 у видачі судового наказу за заявою ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, вважаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а саме судове рішення є необґрунтованим та незаконним, винесене з порушенням норм процесуального права.

Вказує, що 05.07.2024 між ТОВ «Черкасигаз Збут» та ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» укладено Договір про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованостей, строк оплати яких настав, які виникли за договорами постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз Збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього Договору.

Відповідно до Акту та Реєстру боржників права вимоги до Договору про відступлення права вимоги, ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» набуло права грошової вимоги до боржника в сумі 28054,36 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у видачі судового наказу, пославшись на те, що до матеріалів справи не додано розрахунку заборгованості боржника, проведеного первісним кредитором ТОВ «Черкасигаз Збут».

Крім того вказує, що твердження суду про ненадання документів, необхідних для реалізації права вимоги, не відповідає дійсності, так як до заяви про видачу судового наказу Товариством додано Договір про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024, Акт приймання-передачі права вимоги від 19.08.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024 та Витяг з реєстру боржників від 19.08.2024 до Акту приймання-передачі права вимоги від 19.08.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024.

Також зазначає, що інформація про період за який виникла заборгованість міститься у розрахунку заборгованості, який було додано до заяви і становить з 01.01.2021 по 31.07.2024.

Скаржник вказує, що трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі не пропущено, так як датою звернення із даною заявою до суду є вересень 2024 року, а період нарахування боржнику заборгованості становить з 01.01.2021 по 31.07.2024.

Товариство, у заяві про видачу судового наказу, задля додержання принципу правової визначеності та забезпечення права на справедливий суд, які є елементами принципу верховенства права, просило не застосовувати строки позовної давності до своїх вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема щодо відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про відмову у видачі судового наказу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до матеріалів справи не додано розрахунок заборгованості боржника, проведеного первісним кредитором ТОВ «Черкасигаз Збут», що могло б підтвердити право вимоги, що позбавило суд можливості перевірити чи пред`явлено вимоги в межах строку позовної давності.

У разі якщо пред`явлено вимоги в межах строку позовної давності, дана обставина є самостійною підставою для відмови у видачі судового наказу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

За викладеного суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу, оскільки не надано інших документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України).

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема, згідно з частиною першою цієї статті визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2024 року ТОВ «ХОЛД ЛІМІТЕД» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 28054,36 грн та судові витрати у розмірі 302,80 грн.

До заяви про видачу судового наказу Товариством були долучені додатки, а саме: Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам; копія заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ОСОБА_1 від 06.02.2018; розрахунок боргу по особовому рахунку НОМЕР_1 , боржник ОСОБА_1 , за період з січня 2021 року по липень 2024 року на суму 28054,36 грн; Договір № 05/07-24 про відступлення права вимоги від 05.07.2024; Акт приймання-передачі Права вимоги від 19.08.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024; Витяг з реєстру боржників від 19.08.2024 до Акту приймання-передачі Права вимоги від 19.08.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024; повідомлення від 10.07.2024 № про зміну кредитора.

Із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заява містить вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 28054,36 грн, тобто вимогу яка випливає з правовідносин з оплати житлово-комунальних послуг (п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України).

Разом з тим, подаючи заяву, заявник не надав в повному обсязі документів, на підставі яких було встановлено розмір заборгованості в сумі 28054,36 грн, а посилання скаржника на те, що інформація про період за який виникла заборгованість міститься у розрахунку заборгованості і становить з 01.01.2021 по 31.07.2024, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки станом на січень 2021 року розмір вказаної заборгованості вже становив 11763,41 грн. При цьому з квітня 2022 року по 31.07.2024 розмір заборгованості у 28054,36 грн є незмінним.

Тобто, до суду не надано документів, що підтверджують підстави зарахування до загальної суми заборгованості 28054,36 грн включеної суми, яка вже існувала на січень 2021 року у розмірі 11763,41 грн.

Витяг з реєстру боржників від 19.08.2024 до Акту приймання-передачі Права вимоги від 19.08.2024 до Договору № 05/07-24 від 05.07.2024 зроблений одразу на всю суму заборгованості, що становить 28054,36 грн, а сам борг виник поступово і накопичувався протягом певного періоду, а відтак з нього не вбачається з якого саме часу виникла сума заборгованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність розрахунку заборгованості боржника, проведеного первісним кредитором ТОВ «Черкасигаз Збут», позбавляє суд можливості перевірити чи пред`явлено вимоги в межах строку позовної давності.

За таких обставин, сума заборгованості за спожитий природний газ не є такою, що обґрунтована та підтверджена відповідними доказами, а тому, на думку суду, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України - заява подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, а саме - до заяви про видачу судового наказу не додані документи, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи наведене, судова колегія зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у видачі судового наказу, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, а оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» залишити без задоволення.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 13 листопада 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков