Справа № 202/4396/24
Провадження № 2/202/3341/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мариніна О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Жупій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 202/4396/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство «ТАС»,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, третя особа Приватне акціонерне товариство «ТАС», обґрунтувавши свої вимоги тим, що 14.07.2023 року сталася ДТП між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якого було визнано винуватцем ДТП, згідно постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року по справі № 202/14904/23. Відповідальність ОСОБА_2 було застраховано договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений з Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ТАС". З метою виплати страхового відшкодування ОСОБА_3 батько позивача звернувся до страхової компанії відповідача та згідно відповіді від 13.09.2023 року страхова компанія повідомила його, що страхове відшкодування складатиме 75611,79 грн. з урахуванням того, що страхова компанія врахувала коефіцієнт зносу. Відповідно до висновку № 8946 експертного дослідження судового експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 серпня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу складає 79 606, 68 грн. В той же час вартість відновлювального ремонту складає 106 627,34 грн. та відповідач не бажає сплачувати різницю по ремонту, а тому позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути різницю вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком, тобто 106 627,34 75611,79 = 31015,55 грн.

Крім того, позивачу, як постраждалій у ДТП стороні спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 40000, 00 грн. та просить стягнути з відповідача, разом з понесеними судовими витратами.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористався.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали заяву в якій просили розглянути справу без їх участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову належним чином повідомлена про відкриття провадження, дату та час розгляду справи, проте в судове засідання не прибула, своїм правом подати відповідні письмові заперечення не скористалася.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2023 року по справі № 202/14904/23, яка набрала законної сили 29.08.2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що 14 липня 2023 року о 16 год. 05 хв. в м.Дніпрі, пр.Слобожанський, е/о №554, він, керуючи транспортним засобом Renault Trafic д.н.з. НОМЕР_1 , при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможній виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду для інших учасників руху перешкоди, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Accent д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Megane д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 . В результаті даної ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.3 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.124 КУпАП.

У силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи справу, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Отже наявність вини у діях ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, який був укладений з Приватним акціонерним товариством "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ТАС".

З метою виплати страхового відшкодування власник автомобіля - ОСОБА_3 звернувся до страхової компанії "ТАС", яка сплатила йому страхове відшкодування у сумі 75611,79 грн., без врахувала коефіцієнт зносу.

Відповідно до висновку № 8946 експертного дослідження судового експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 07 серпня 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу складає 79 606, 68 грн.

Вартість відновлювального ремонту складає 106 627,34 грн.

13 грудня 2023 року власник автомобіля ОСОБА_3 помер та, згідно копії спадкової справи спадкоємцем після його смерті є позивач у справі, він же учасник ДТП - ОСОБА_1 .

За приписами частини першої, пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела.

Цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів належить до сфери обов`язкового страхування відповідальності відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у страховика в разі настання страхового випадку (пошкодження транспортного засобу) виникає обов`язок відшкодувати потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України зробив висновок, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Схожих висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові у справі № 686/17155/15-ц, посилаючись на статтю 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якою у страховика в разі настання страхового випадку (пошкодження транспортного засобу) виникає обов`язок відшкодувати потерпіломувитрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити різницю вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком, що становить 31015,55 грн. ( 106 627,34 75611,79).

Слід відмітити, що відповідач, своїх заперечень проти заявленого позивачем позову та розміру матеріальної шкоди, до суду не подав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (різницю вартості відновлювального ремонту та страхового відшкодування, яке було виплачено страховиком) у розмірі 31015,55 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 40000 грн., суд виходить з такого.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як встановлено судом, порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, яких зазнав саме він, як другий учасник ДТП, однак суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 40000 грн. оцінені ним суб`єктивно і є дещо завищеними, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх частково у розмірі 4000 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, суд приймає до уваги, що шкода заподіяна відповідачем внаслідок скоєння необережного адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_2 вже притягнуто до відповідальності.

Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до наданих позивачем та його представником доказів, позивач у зв`язку з розглядом даної справи поніс витрати на сплату судового збору 1211,20 грн., на підготовку висновку експерта у розмірі 5000 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу 7500 грн..

Як вбачається з наданих документів, для захисту своїх порушених прав позивач звернувся до адвоката Левченко Н.В. уклавши Договір про надання правничої допомоги від б/н від 27.10.2023.

Згідно до Договору про надання правової допомоги позивачем було сплачено: 4500, 00 грн. за подання позовної заяви, а також сплачено по 1500 грн. за прибуття до 2 судових засідань, що підтверджується рахунком та квитанціями.

Враховуючи, що позивачем надано до суду докази на підтвердження надання правничої допомоги 7500 грн., суму витрат на підготовку висновку експерта 5000 грн. та сплату судового збору 1211,20 грн., зважаючи, що позов задоволено частково, з відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( 13711,20* 49,36%= 6767,85 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 31055,54 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 4000 грн. (чотири тисяч гривень).

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на загальну суму 6767,85 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. В. Маринін