ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/4999/21
Номер провадження 22-ц/818/74/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року в складі судді Губської Я.В., у справі № 953/4999/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі- ТзДВ «СК «Альфа-Гарант») про стягнення матеріальної шкоди.

Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що 14 липня 2020 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 у м. Харкові, порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньою транспортної пригоди (далі- ДТП) транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено покарання у вигляді штрафу 340 грн.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант», ліміт відповідальності - 130000 грн, франшиза - 0,00 грн.

На заяву позивача про виплату страхового відшкодування, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було сплачено 52562,62 грн.

Проте, відповідно до висновків автотоварознавчого дослідження № 12983 та № 14537, складених 27 серпня 2020 року та 08 вересня 2021 року експертами Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса (далі - ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса) вартість матеріального збитку становить 162 666,71 грн.

Вважає, що ТДВ «СК «Альфа-Гарант» недоплатило частину матеріальної шкоди, а саме 77437,38 грн (130 000 грн - 52562,62 грн). Враховуючи, що страхова компанія своєчасно не виплатила йому страхове відшкодування, то з ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» підлягає стягненню пеня за період з 01 листопада 2020 року по 17 червня 2021 року в розмірі 6116,76 грн.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 має відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 32666,71 грн. (162666,71 грн. - (52562,62 грн.+77437,38 грн.).

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_1 просив стягнути:

з ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 32 666,71 грн., витрати на проведення оцінки в розмірі 1765,15 грн;

з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоди в розмірі 77 437,38 грн, пеню в розмірі 6116,76 грн., витрати на оплату судової експертизи в розмірі 2883,05 грн;

компенсувати судові витрати за рахунок відповідачів.

12 травня 2021 року та 06 жовтня 2021 року засобами поштового зв`язку ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» подано відзив на позовну заяву, в якому товариство просило позов залишити без задоволення.

Відзив, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що 17 липня 2020 року позивачем було надано до Товариства повідомлення про ДТП.

22 липня 2020 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол огляду ТЗ, який підписано довіреною особою позивача. Зауважень щодо обсягу зафіксованих пошкоджень позивачем не зазначено. Заперечення щодо неправомірних дій представника страховика під час огляду ТЗ та визначення розміру страхового відшкодування позивачем не надавались страховику.

Вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена у відповідності до Закону та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Товариство в 10 денний термін направило свого представника для огляду пошкодженого автомобіля, здійснило розрахунок страхового відшкодування відповідно до вимог чинного законодавства на підставі аварійного сертифікату № 94-D72/6 від 12 вересня 2020 року.

Відповідно до вказаного аварійного сертифікату коефіцієнт фізичного зносу становить 0,546, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 63 075,14 грн. з урахуванням ПДВ та 52 562,62 грн. без урахування ПДВ.

Оскільки Товариству не було надано жодних належних доказів понесених витрат з оплати ПДВ, а саме актів виконаних робіт, рахунків, платіжних доручень, то страховою компанією 09 жовтня 2020 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 52 562,62 грн. за вирахуванням 20 % ПДВ на рахунок вказаний заявником.

Вказали, що оскільки у Товариства відсутнє зобов`язання перед позивачем зі сплати страхового відшкодування, визначеного з урахуванням висновку № 12983 виконаного на замовлення позивача, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Щодо наданого позивачем у якості доказу розміру завданої матеріальної шкоди під час ДТП висновку № 12983, то останній не є таким, що беззаперечно спростовує розмір матеріального збитку, визначений аварійним сертифікатом № 94-D72/6 від 12 вересня 2020 року, будь -яких інших належних, допустимих та достовірних доказів щодо неправомірності складеного аварійного сертифікату та визначеного в ньому розміру збитку позивачем не надано.

Звіт № 12983, виконаний на замовлення позивача не є належним, допустимим та достатнім доказом спричиненої шкоди та не спростовує розмір матеріального збитку, визначений аварійним сертифікатом № 94-D72/6 від 12 вересня 2020 року, оскільки експерт не був попереджений та обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а також наданий позивачем висновок не містить посилання щодо його складання для подання до суду.

Крім того, представник позивача у заяві про страхове відшкодування погодився зі способом, розміром збитку, розрахованим страховиком.

Висновок експерта № 14537 від 08 вересня 2021 подано після закриття підготовчого провадження, а також не є належним доказом та не може бути врахований при ухваленні рішення. Судовий експерт ОСОБА_3 не мав в розпорядженні матеріали судової справи № 953/4999/21, а тому його висновки виявились ідентичними висновкам дослідження № 12983 від 27 серпня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів того, що фактичний відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП, що мало місце 14 липня 2020 року, становив більше за виплачене страхове відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, податку на додану вартість та втрату товарної цінності, що не відшкодовується страховиком згідно ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, представник позивача у заяві про страхове відшкодування погодився зі способом, розміром збитку, розрахованим страховиком.

Вказувало, висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину матеріальної шкоди в розмірі 32 666,71 грн, а також судовий збір в розмірі 326,67 грн. та витрати на проведення експертного дослідження та судової експертизи в загальному розмірі 2324,10 грн.

Стягнути з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 частину матеріальної шкоди в розмірі 77 437,38 грн, судовий збір в розмірі 820,85 грн та витрати на проведення експертного дослідження та судової експертизи в загальному розмірі 2161,41 грн.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки розмір страхового відшкодування є недостатнім для відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП та розмір яких встановлено висновком експерта, то наявні підстави для стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» частини матеріальної шкоди в розмірі 77 437,38 грн, в межах страхового ліміту, а також з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у розмірі 32 666,71 грн. Крім того, позивачеві мають бути відшкодовані витрати, понесені ним у зв`язку з проведенням експертних досліджень. Щодо позовних вимог про стягнення пені з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант», то вони задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю.

04 липня 2023 року засобами поштового зв`язку ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов у частині вимог до страхової компанії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення страховою компанією вимог чинного законодавства при визначені розміру матеріальної шкоди після ДТП, що свідчить про обґрунтованість розміру страхового відшкодування, виплаченого ОСОБА_1 на підставі Аварійного сертифікату № 94-Р/72/6 від 12 вересня 2020 року.

Зазначало, що обов`язок страховика сплатити страхове відшкодування на підставі висновку експерта зробленого на замовлення потерпілої особи та відшкодувати вартість такої експертизи виникає лише у разі, якщо страховик протягом десяти робочих днів з моменту отримання повідомлення про ДТП не направить аварійного комісара, експерта або свого представника для огляду пошкодженого майна.

Матеріали справи не містять доказів, що витрати на фактичний ремонт належного позивачу транспортного засобу є більшими, ніж розмір страхового відшкодування з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, податку на додану вартість та втрату товарної вартості, що не відшкодовується страховиком відповідно до вимог чинного законодавства.

Також, оскільки ОСОБА_4 не було заявлено клопотання про проведення судової експертизи, то розмір збитків, визначених на підставі Аварійного сертифікату № 94-Р/72/6 від 12 вересня 2020 року належними засобами доказування не спростовано, сторонами було досягнуто згоди про спосіб здійснення страхового відшкодування, тому підстави для розрахунку відшкодування на підставі висновку, зробленого на замовлення позивачем, відсутні.

Згідно з частиною1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Судом встановлено, що 14 липня 2020 року о 10-05 годин на окружній дорозі Харків-Київ -Довжанський 503-504 км. Снесар А.Є., керуючи автомобілем ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки на неслизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 7).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № 151357403 від 03 лютого 2020 року цивільно - правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа Гарант», забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 53).

17 липня 2020 року до ТзДВ СК «Альфа Гарант» ОСОБА_1 подано повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 54, 55).

22 липня 2020 року представниками ТзДВ СК «Альфа Гарант» було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено відповідний протокол огляду транспортного засобу. Зауважень щодо обсягу зафіксованих пошкоджень позивачем не зазначено (а.с. 61-62).

12 вересня 2020 року ТзДВ СК «Альфа Гарант» складено аварійний сертифікат № 94-D72/6, відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу становить 0,546, вартість відновлювального ремонту автомобіля з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 63 075,14 грн з урахуванням ПДВ та 52 562,62 грн без урахування ПДВ (а.с. 56).

На підставі вказаного аварійного сертифікату ТзДВ СК «Альфа Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 52 562,62 грн.

Відповідно висновків експертного автотоварознавчого дослідження № 12983 та № 14537 складених експертами ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса 27 серпня 2020 року та 08 вересня 2021 року відповідно, величина матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_2 пошкодженого в результаті ДТП 14 липня 2020 року складає 162 666,71 грн ( а .с. 8-21, 84-94).

За проведення зазначених експертних досліджень позивачем сплачено 1795,15 грн. та 2883,05 грн відповідно (а.с.22, 95)

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України).

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У статті 29 Закону № 1961-IV зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 3 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика).

Пунктом 2.3 Методики передбачено, що вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.

Відповідно до пункту 2.4 указаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до частини 2 статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20) та у постанові від 21 грудня 2020 року у справі № 911/286/20.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на ремонт автомобіля після ДТП, судова колегія вважає, що розмір заявленої до відшкодування суми вартості відновлювального ремонту має бути знижено на суму ПДВ (20%), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту в матеріалах справи відсутнє.

Щодо доводів ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» про розмір відшкодування, визначений на замовленням позивача, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1, 2, 5, 6 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Наданий позивачем висновок від 08 вересня 2021 року складено судовим експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність.

Вказаний висновок відповідачами не спростовано, під час розгляду справи ТзДВ «СК «Альфа-гарант» не заявляв клопотання про призначення судової експертизи.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач в силу частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем автотоварознавчої експертизи № 14557 від 08 вересня 2021 року, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довів, що такий визначено експертним дослідженням неправильно.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні шляхом зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ (20%), що підлягає стягненню з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_4 з 77437,38 грн до 61949,90 грн.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 1126,12 грн судового збору (а.с.4).

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 1165,65 грн (а.с. 156). Зважаючи, що позов задоволено на 55,01% (61949,90 х 100%):112612,6, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 619,50 грн, а ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь позивача має бути компенсовано 232,33 грн сплаченого судового збору.

Таким чином, на підставі частини 10 статті 141 ЦПК України з відповідача, на якого покладається більша сума судових витрат, на користь позивача підлягає стягненню різниця понесених судових витрат у розмірі 387,17 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 червня 2023 року змінити.

Зменшити розмір відшкодування матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 з 77437,38 грн до 61949 (шістдесят одна тисяча дев`ятсот сорок дев`ять) грн 90 коп.

Зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 з 820,85 грн до 387 (триста вісімдесят сім) грн 17 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 01 липня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина