Справа № 307/1940/22
Провадження № 2/307/412/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бряник М.М.,

секретар судового засідання -Немеш Д.І.

за участю представника позивача, адвоката - Рішко П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карпатського біосферного заповідника Рахівського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Карпатського біосферного заповідника Рахівського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року 120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на роботі.

В обґрунтування позову, позивач зазначив, що у відповідності до наказу Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » його звільнено з посади начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення внаслідок прогулу без поважних причин, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022. Датою звільнення є 16.05.2022 року.

Вказує, що відповідно змісту цього наказу вбачається, що такий виданий відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Положення про Карпатський біосферний заповідник, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 року №101, на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 №64/22, від 14.03.2022 №133/2022 та від 18.04.2022 №259/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», частин першої, другої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», пункту 4 статті 40 Кодексу Законів про працю України та актів про невихід на роботу. Позивач вказує, що відповідно до довідок виданих комунальним некомерційним підприємством Тячівської районного ради «Углянська амбулаторія загальної практики сімейної медицини» від 04.01.2022 р. №7, 13.05.2022 р. №80, 13.05.2022 р. №81, 13.05.2022 р. №82, 13.05.2022 №83, 18.05.2022 р. №85, він знаходився на амбулаторному лікуванні. Відсутність на роботі у дні зазначені у наказі про його звільнення, а саме 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022, мали місце за наявності поважних причин, тобто перебування позивача на амбулаторному лікуванні, а тому не може вважатися прогулом у розумінні пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.

З наведених підстав вважає, що його звільнено з посади незаконно і необґрунтовано, без наявності для цього підстав та просить визнати незаконним та скасувати наказ Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновити позивача ОСОБА_1 на посаді начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення Карпатського біосферного заповідника.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області постановленою під головуванням судді Гримут В.І. від 17 червня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження за вказаною позовною заявою та призначено судове засідання у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Карпатського біосферного заповідника, про визнання незаконним та скасування наказу Карпатського біосферного заповідника та поновлення на посаді.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2023 року витребувано з Карпатського біосферного заповідника документи, що стали підставою для винесення наказу від 16.05.2022 року №120-к «Про звільнення ОСОБА_1 », в тому числі акти про невихід ОСОБА_1 на роботу, пояснення ОСОБА_1 , рапорти, доповідні записки на підставі яких було винесено наказ №120 к.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 04 вересня 2023 року витребувано з Карпатського біосферного заповідника належним чином засвідчені копії медичних висновків про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у період з 03.01.2022 по 12.05.2022 та належним чином засвідчені копії довідок лікувального закладу Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини про перебування ОСОБА_1 на лікуванні 4 січня, 28 січня, 31 січня, 12 березня, 25 березня, 7 квітня, 8 квітня та 11 квітня 2022 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2024 року, проведеного на підставі розпорядження в.о. заступника керівника апарату суду ОСОБА_2 №25-1.5 від 19 лютого 2024 року, у зв`язку з припиненням повноважень та звільненням судді Тячівського районного суду Закарпатської області Гримута Володимира Івановича головуючим суддею щодо розгляду справи визначено суддю Бряник М.М.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 28 лютого 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Карпатського біосферного заповідника, про визнання незаконним та скасування наказу Карпатського біосферного заповідника та поновлення на посаді, прийнято до провадження та повторно розпочато розгляд справи по суті.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та забезпечив участь в судовому засіданні свого представника.

Представник позивача, адвокат Рішко П.М. посилаючись на доводи викладені в позовній заяві в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача, адвокат Ємчук Л.В., будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 30.05.2024 на адресу суду надійшла заява представника, в якій адвокат просила розгляд справи проводити у її та відповідача відсутності та у задоволенні позову, відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно наказу директора Карпатського біосферного заповідника Тарасюк М. від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 », ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення внаслідок прогулу без поважних причин, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022 року. Датою звільнення визначено 16.05.2022 року.

Як вбачається зі змісту вказаного наказу, такий виданий відповідно до пункту 3.6 розділу 3 Положення про Карпатський біосферний заповідник, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 31.08.2020 року №101, на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 №64/22, від 14.03.2022 №133/2022 та від 18.04.2022 №259/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», частин першої, другої статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», пункту 4 статті 40 Кодексу Законів про працю України та актів про невихід на роботу (а.с. 7).

Листом директора Карпатського біосферного заповідника Тарасюк М. від 16.05.2022 №297, ОСОБА_1 було надіслано копію оскаржуваного наказу та повідомлено, що наказом від 16 травня 2022 року №120-к «Про звільнення ОСОБА_1 » його було звільнено з роботи 16 травня 2022 року за прогул без поважних причин, згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України, з урахуванням статті 5 Закону України « Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та необхідність з`явитися для отримання трудової книжки (а.с. 63).

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , працюючи на посаді начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення, впродовж робочого дня, не з`явився на роботу, що мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022. Вказані обставини під час розгляду справи, не заперечувалося сторонами та були встановлені роботодавцем згідно актів про невихід на роботу ОСОБА_1 як за місцем розташування його службового кабінету в с. Велика Уголька так і за місцем Угольського ПНДВ, від 04 січня 2022 року, від 28.01.2022 року, від 31.01.2022 року, від 12.03.2022 року, від 25.03.2022 року, від 07.04.2022 року, від 08.04.2022 року та 11.04.2022 року (а.с. 64-77).

Зі змісту вказаних актів, складених:

- 4.01.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І., майстром Угольського ПНДВ Мотря В.І. та сторожем Угольського ПНДВ Майор М.М. (а.с. 64),

- 28.01.2022 в с. Велика Уголька, майстром Угольського ПНДВ ОСОБА_3 в присутності інспекторів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 65),

- 28.01.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І., інспектора Химинець В.В. та сторожем Угольського ПНДВ Майор М.М. (а.с. 66),

- 31.01.2022 в с. Велика Уголька, майстром Угольського ПНДВ ОСОБА_3 в присутності інспекторів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 67),

- 31.01.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І. та сторожем Угольського ПНДВ Майор М.М. (а.с. 68),

- 12.03.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І. та сторожем ОСОБА_6 та інспекторами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 69),

- 12.03.2022 в с. Велика Уголька, інспекторами Угольського ПНДВ ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (а.с. 70),

- 25.03.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І. та інспекторами ОСОБА_7 , ОСОБА_12 (а.с. 71),

- 25.03.2022 в с. Велика Уголька, інспекторами Угольського ПНДВ ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (а.с. 72),

- 7.04.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І., природоохоронником ОСОБА_13 та інспекторами Угольського ПНДВ Химинець В.В., ОСОБА_12 (а.с. 73),

- 7.04.2022 в с. Велика Уголька, в.о. начальника Угольського ПНДВ Регушом В.В., інспекторами ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (а.с. 74),

- 8.04.2022 в с. Мала Уголька, заступником начальника Угольського ПНДВ Химинець М.І. та інспекторами Угольського ПНДВ Химинець В.В., ОСОБА_12 (а.с. 75),

- 8.04.2022 в с. Велика Уголька, інспекторами Угольського ПНДВ ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (а.с. 76),

- 11.04.2022 в с. Велика Уголька, інспекторами Угольського ПНДВ ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 (а.с. 77),

вбачається, що про причини невиходу в наведені дні, ОСОБА_1 нікого з працівників не повідомляв.

Судом також встановлено, що 12.03.2022 день коли ОСОБА_1 не з`явився на роботу, що також стало підставою для його звільнення, являлася субота. Однак в межах розгляду справи, сторонами не надано доказів про те, що це є вихідним днем, а бо днем коли ОСОБА_1 повинен виконувати свої службові обов`язки.

У матеріалах справи міститься вимога директора Карпатського біосферного заповідника Тарасюк М. №292 від 13.05.2022 адресована ОСОБА_1 , про надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022 та 11.04.2022 (а.с. 78).

З наданих позивачем письмових пояснень від 13.05.2022 р. вбачається, що з 05.01.2022 по 12.05.2022 року у нього не було перерви у лікуванні (а.с.79).

17.05.2022 року позивачем також було подано рапорт, згідно якого останній додав копії довідок про те, що він хворів наступними днями (№7 від 04.01.2022, №80 з 28.01. по 31.01.2022, №81 12.03.2022, №82 25.03.2022, № 83 з 07.04.2022 по 08.04.2022). При цьому повідомив, що документ за 11.04.2022 додасть пізніше (а.с.80).

Згідно доданих до рапорту довідок:

- від 04.01.2022 року №7 виданої завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини зазначено, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні 04.01.2022 року з гіпертермічним синдромом (а.с. 8);

- від 18.05.2022 року №85 виданої лікарем Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини - ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою та знаходився на лікуванні 11.04.2022 з діагнозом остеохондроз поперекового відділу хребта з вираженим больовим синдромом і направлений на консультацію невролога (а.с. 9);

- від 13.05.2022 року №83 виданої завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини - ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні з 07.04.2022 по 08.04.2022 року з діагнозом остеохондроз, перерив лікування не проводився (а.с.10);

- від 13.05.2022 року №82 виданої завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини - ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні 25.03.2022 з діагнозом біль у животі, коліки без локалізації, біль загальний множинної локалізації, перерив лікування не проводився (а.с. 11);

- від 13.05.2022 року №81 виданої завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини - ОСОБА_1 - знаходився на амбулаторному лікуванні 12.02.2022 з діагнозом біль у животі, коліки без локалізації, біль загальний множинної локалізації, перерив лікування не проводився (а.с.12);

- від 13.05.2022 року №80 виданої завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини - ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікуванні 3 28.01.2022 по 31.01.2022 з діагнозом попереково симптоми/скарги, перерив лікування на вихідні дні не проводилося (а.с. 13).

З листа наданого завідувачем Углянської АЗПСМ ОСОБА_14 на адвокатський запит №1 від 22.01.2024, вбачається, що журнал амбулаторного прийому з 2019 року ведеться в електронному варіані. У зв`язку із зверненням ОСОБА_1 у вихідні дні йому була надана допомога та видані вище згадані довідки в паперовому варіанті. Вказані довідки зареєстровані у журналі видачі довідок, що також підтверджується копіями цих журналів (а.с. 126, 127-130).

Як вбачається зі змісту листа від 22.09.2023 на виконання ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 04.09.2023 року про витребування доказів представником відповідача - адвокатом Ємчук Л.В. подано до суду копії медичних висновків про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 у період з 03.01.2022 по 12.05.2022 та копії довідок лікувального закладу - Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини про перебування ОСОБА_1 на лікуванні 4 січня, 28 січня, 31 січня, 12 березня, 25 березня, 7 квітня, 8 квітня та 11 квітня 2022 року. (а.с.89)

Відповідно до листа завідувача ЛПП «Углянська амбулаторія ЗПСМ» адресованому Карпатському біосферному заповіднику повідомлено, що працівник Карпатського біосферного заповідника ОСОБА_1 у період з 28-31.01.2022, з 19-20.02.2022, з 12-13.03.2022, 25-27.03.2022 та з 07-11.04.2022 року на лікарняному не знаходився (а.с. 92).

Згідно листа Комунального некомерційного підприємства Тячівської районної ради Центру первинної медико-санітарної допомоги №204/01-16 від 14.06.2022 підтверджено, що ОСОБА_1 надавалися медичні висновки про тимчасову непрацездатність сформовані в Електронній системі охорони здоров`я у період з 05.01.2022 по 17.01.2022, з 18.01.2022 по 27.01.2022, з 10.02.2022 по 18.02.2022, з 21.02.2022 по 02.03.2022, з 14.03.2022 по 24.03.2022, з 28.03.2022 по 06.04.2022, з 22.04.2022 по 02.05.2022, з 03.05.2022 по 12.05.2022.

Також, у даному листі зазначено, що довідки, видані завідувачем Углянської АЗПСМ не є документом, що підтверджує непрацездатність пацієнта ОСОБА_1 та не підлягають оплаті, єдиним документом, що підтверджує тимчасову непрацездатність працівника є медичний висновок про тимчасову непрацездатність. Вказується на те, що лікарю Углянської АЗПСМ вказано на порушення ведення документообігу в закладі (а.с.93-94).

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно п.4 ч.1 до ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно ч.1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України чи органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового та митного законодавства.

За змістом ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" передбачено, що у період дії воєнного стану допускається звільнення працівника з ініціативи роботодавця у період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці (крім відпустки у зв`язку вагітністю та пологами та відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку) із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки. У період дії воєнного стану норми статті 43 Кодексу законів про працю України не застосовуються, крім випадків звільнення працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів. Доказів того, що ОСОБА_1 , є членом профспілкової організації, суду не надано.

Суд зазначає, що у випадку звільнення позивача у зв`язку із прогулом, відповідач мав обов`язок задокументувати належним чином відсутність позивача на робочому місці без поважних причин, з`ясувати, чи були причини відсутності неповажними, отримати від працівника пояснення.

Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника.

Процедура звільнення за прогул передбачає врахування не лише загальних правил звільнення працівників (частина перша статті 47, стаття 116 КЗпП України), але й порядку звільнення працівників з ініціативи роботодавця (частина третя статті 40, стаття 43 КЗпП України), а також строків застосування, правил та порядку накладання і оголошення дисциплінарних стягнень (статті 147-149 КЗпП України).

Таким чином, звільнення працівника за прогул передбачає здійснення низки послідовних дій, які можна розділити на декілька етапів. Зокрема, роботодавець має: 1) встановити та зафіксувати факт відсутності працівника на роботі, 2) з`ясувати причини відсутності працівника на роботі, 3) оформити звільнення працівника, який допустив прогул без поважних причин.

Відсутність працівника на роботі має бути зафіксовано актом про відсутність працівника на роботі. Законодавство не встановлює вимог до форми акту, тому він подається у довільній, простій письмовій формі та підписується не менше ніж двома працівниками (наприклад, бухгалтером та директором). В акті має бути зафіксовано відсутність працівника на роботі.

Акт про відсутність працівника на роботі оформлюється безпосередньо в день нез`явлення працівника на роботі. В таких документах обов`язково вказується не тільки дата, а й конкретний час відсутності працівника.

Після фіксації факту відсутності працівника на роботі потрібно з`ясувати, чим така відсутність була викликана.

Для з`ясування причини відсутності працівника на роботі роботодавець на свій розсуд може: 1) зателефонувати працівнику або членам його родини; 2) написати працівнику в доступні месенджери; 3) надіслати листа на особисту електронну скриньку; 4) відвідати працівника за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання; 5) надіслати лист з повідомленням про вручення з пропозицією надати пояснення щодо своєї відсутності.

Законодавство не містить вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Безумовно, це мають бути об`єктивні обставини, які перешкоджали працівнику з`явитися на роботу і не могли бути ним усунуті.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі №761/48981/19.

До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу. Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника (Постанова КЦС ВС від 05.12.2018 року у справі № 754/16137/15-ц).

У трудових правовідносинах як працівник, так і роботодавець, мають діяти добросовісно, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Принцип добросовісності у трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачені трудовим законодавством та трудовим договором.

Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі.

Судом встановлено, що факт невиходу позивача впродовж робочого дня 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022 року зафіксовано відповідними дослідженими в судовому засіданні актами про невихід на роботу, як за місцем знаходження робочого кабінету ОСОБА_1 так і на території безпосереднього виконання службових обов`язків.

Разом з тим, у вказаних вище актах зазначено, що про причину не виходу на роботу ОСОБА_1 нікого з працівників не повідомляв.

Крім цього, у наказі Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » зазначено, що позивача звільнено з посади начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення внаслідок прогулу без поважних причин, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022.

При вирішенні питання про звільнення Позивача, роботодавцем дотримані вимоги трудового законодавства, викладені в статях 147, 148, 149 КЗпП України. Відповідачем витребувано відповідні пояснення від позивача, що стверджується дослідженим в судовому засіданні вимоги директора Карпатського біосферного заповідника Тарасюк М. №292 від 13.05.2022 адресована ОСОБА_1 , про надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022 та 11.04.2022 та наданих позивачем письмових пояснень від 13.05.2022 р. з яких вбачається, що з 05.01.2022 по 12.05.2022 року у нього не було перерви у лікуванні та рапорт про перебування на амбулаторному лікуванні. (а.с. 78 та 79).

При цьому роботодавцем, причини виходу на які посилався позивач були визнані неповажними та з цих підстав було видано наказ про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі пункту 4 ст. 40 КЗпП України.

Позивачем не було надано лікарняний лист або інший документ, який би підтверджував правомірність його відсутності на робочому місці за станом здоров`я 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022, а долучені довідки видані лікарем Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 13.05.2022 та 18.05.2022 не є документами, які підтверджує відсутність працівника на роботі за станом здоров`я.

Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

У п. 22 цієї ж постанови Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст.40, п. 1 ч. 1 ст.41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

У ст.149 КЗпП України передбачено порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Оцінюючи поважність причин відсутності позивача на роботі суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач був відсутній на роботі протягом робочого часу 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022 року, що підтверджується актами про не вихід на роботу. Позивач вважає, що він був звільнений відповідачем незаконно, а саме в період перебування на амбулаторному лікуванні, надавши суду довідки видані Углянською амбулаторією загальної практики сімейної медицини. Однак, суд не бере до уваги вищезазначені документи (довідки), як доказ поважності причин неявки на роботу у зазначені дні з огляду на таке.

Умовою підтвердження тимчасової непрацездатності в Україні, яка надає право на допомогу по тимчасовій непрацездатності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», є наявність належним чином оформленого лікарняного листа або іншого документа, що засвідчує тимчасову непрацездатність. Порядок видачі таких документів регулюється Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року №455 (далі Інструкція №455). Право на отримання листка непрацездатності мають особи які, зокрема, працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання.

Пунктами 1.1, 1.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян передбачено, що Тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Відповідно до п. 2.19 Інструкції №455 особам, які самостійно звернулись по консультативну допомогу, видається довідка довільної форми за підписом лікуючого лікаря, засвідченим печаткою лікувально-профілактичного закладу, з обов`язковим зазначенням часу проведеної консультації.

За приписами пункту 1.9 Інструкції №455 листок непрацездатності (довідка) в амбулаторно-поліклінічних закладах видається лікуючим лікарем (фельдшером) переважно за місцем проживання чи роботи. У разі вибору особою лікуючого лікаря і лікувально-профілактичного закладу не за місцем проживання чи роботи документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, видаються за наявності заяви-клопотання особи, погодженої з головним лікарем обраного лікувально-профілактичного закладу, або його заступником, засвідченої підписом та круглою печаткою лікувально-профілактичного закладу.

Також, у відповідності до п.п. 2.5-2.7 Інструкції №455 листок непрацездатності у разі захворювання, травми, в тому числі й побутової, видається в день установлення непрацездатності, крім випадків лікування в стаціонарі.

Особам, які звернулися за медичною допомогою та визнані непрацездатними по завершенні робочого дня, листок непрацездатності може видаватись, за їх згодою, з наступного календарного дня.

Особам, не визнаним тимчасово непрацездатними, лікарем лікувально-профілактичного закладу видається довідка довільної форми з позначкою про час звернення до лікувально-профілактичного закладу, а у випадку, коли працівник звертався в здоровпункт в нічну зміну, видається листок непрацездатності з часу звернення у здоровпункт до закінчення робочої зміни.

З аналізу положень Інструкції №455 випливає, що випадок тимчасової непрацездатності може засвідчуватися видачею листка непрацездатності, а у окремих випадках довідкою про тимчасову непрацездатність із зазначенням порядкового номера та дати її видачі. При цьому в довідку слід вносити всі ті ж реквізити, що і в бланк листка непрацездатності, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Проте, надані позивачем довідки про перебування на амбулаторному лікуванні видані Углянською амбулаторією загальної практики сімейної медицини, які на його думку підтверджує поважність причини відсутності на роботі впродовж 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022, в розумінні Інструкції №455, не вважається тим документом, який би підтверджував тимчасову втрату його працездатності, а констатує лише факт звернення позивача до медичного закладу і не підтверджує його непрацездатність, оскільки згідно з пунктом 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року N455, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Відповідно до пункту 1.2 Інструкції видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6., які за обставин цієї справи встановлені не були.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року по справі №309/399/22/19 у якій Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду скасував постанову Закарпатського апеляційного суду від 24.05.2023 року та залишив в силі рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14.12.2022. У наведеній справі суд не визнав поважними причини про тимчасову втрату нею працездатності, а саме погіршення стану її здоров`я на підтвердження чого позивачка надавала суду копію медичної картки амбулаторного хворого щодо звернення до лікаря зі скаргами на прискорене серцебиття та копію кардіограми, а також виписки про огляд лікаря невролога від 16.11.2021 року. Також у наведеній справі на підстави ухвали від 25.01.2022 Закарпатське-обласне бюро судової медичної експертизи було проведено комісійну судово-медичну експертизу та підготовлено висновок експерта №29 від 19.08.2022 року. Згідно з указаним висновком установлений позивачці діагноз не впливав на її працездатність.

Таким чином, враховуючи предмет позову, фактами обставинами, які підлягали доведенню стороною відповідачем в справі є встановлення наявності у відповідача підстав для звільнення позивача з роботи, а саме факту відсутності позивача на роботі більше трьох годин без поважних на те причин. Вказані обставини доведені відповідачем, який надав можливість ОСОБА_1 пояснити про причини неявки на роботу та встановивши такі, визнав їх неповажними.

Однак з того моменту коли цей обов`язок було виконано відповідачем, для встановлення поважності причин неявки на роботу у даній справі, позивачу належало довести, що встановлений у ОСОБА_1 згідно долучених до матеріалів справи довідок про амбулаторне лікування діагноз впливав на його працездатність та на неможливість виконання ним службових обов`язків.

Відповідні факти і обставини є предметом доказування (ст. 77 ч. 2 ЦПК України) в даній справі.

Однак в межах розгляду даної справи відповідних доказів стороною позивача не подано та відповідних клопотань стороною позивача не заявлялося.

Згідно положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За положеннями статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Зазначені обставини в сукупності з іншими доказами спростовують доводи позивача про те, що він був відсутній на роботі з поважних причин, а саме у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, оскільки відсутні підстави для визнання належним, достатнім та достовірним доказом тимчасової непрацездатності позивача довідки про перебуванні ОСОБА_1 на лікуванні видані завідувачем ЛПП Углянської амбулаторії загальної практики сімейної медицини.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позивачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами поважність причин відсутності на робочому місці протягом робочого часу 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачем надано докази додержання процедури звільнення позивача, суд вважає, що наказ Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Угольського природоохоронного науково-дослідного відділення внаслідок прогулу без поважних причин, яке мало місце 04.01.2022, 28.01.2022, 31.01.2022, 12.03.2022, 25.03.2022, 07.04.2022, 08.04.2022, 11.04.2022. слід визнати законним, а тому такий не підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Карпатського біосферного заповідника Рахівського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування наказу Карпатського біосферного заповідника від 16.05.2022 року №120 к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на роботі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в тридцятиденний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Карпатський біосферний заповідник Рахівського району Закарпатської області, , місце знаходження: 90600, м. Рахів, вул. Красне Плесо, 77, Рахівський район, Закарпатська область.

Дата складення повного судового рішення 25 червня 2024.

Головуючий Бряник М.М.