Справа №758/1160/23
2-з/705/20/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних.

За вх. №28364 від 18.11.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить: накласти арешт та заборонити проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда, внесення як частки до статутного капіталу та інші) та державною реєстрацією права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме: нежитлове приміщення, магазин продовольчих товарів, загальною площею 68 кв.м., яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 08, номер відомостей про речове право 44896783; магазин непродовольчих товарів, загальною площею 63,2 кв.м. який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 104, номер відомостей про речове право 20918384; нежитлові приміщення магазину промислових товарів, загальною площею 127,5 кв.м. які знаходяться за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, номер відомостей про речове право 3860368; - магазин промислових товарів, загальною площею 373 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01, номер відомостей про речове право 9596603.

Заява обґрунтована тим, що на даний час у відповідача перед позивачем існують невиконанні фінансові зобов`язання, які виникли в результаті не неналежного виконання відповідачем договору позики укладеного між ними 27.06.2012. Загальний розмір боргу відповідача перед позивачем в порядку стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних згідно ст. 625 ЦК України становить: 873 384,32+177 032,09 = 1 050 416,41 грн.

Крім того, позивачем у даній справі подано заяву про зміну предмету позову, в якій він збільшив розмір позовних вимог, що додатково підтверджує ймовірність ухилення відповідачки від виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Позивач зазначає, що відповідачка добровільно не повертає борг, постійно ухиляється від виконання грошового зобов`язання за договором позики, тому і виникла необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони проводити будь-які дії, пов`язані з відчуженням (купівля-продаж, дарування, застава, оренда, внесення до статутного капіталу та інші) та державною реєстрацією права власності на зазначене нерухоме майно відповідачки. Невжиття даного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення моїх позовних вимог, оскільки відповідачка може використати можливість відчуження нерухомого майна на користь підконтрольних їй третіх осіб лише з метою уникнення дій спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Згідно із ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, мотиви і обґрунтування заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволенні позовних вимог.

Частиною 1 ст.149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, тощо.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити, тощо.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати свою заяву і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді заяви покладається виключно на заявника.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, заявник вважає, що оскільки відповідачка добровільно не повертає борг, постійно ухиляється від виконання грошового зобов`язання за договором позики, то вона в подальшому може ухилятися від виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову.

Також, заявник зазначає, що він подав до суду заяву про зміну предмету позову, де суттєво збільшив розмір позовних вимог і це також є підставою для звернення із заявою про забезпечення позову.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді від 18.11.2024 у прийнятті заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову було відмовлено.

Крім того заявник ОСОБА_1 у поданій заяві зазначає, що інформацію про належність вищезазначеного об`єкту нерухомого майна відповідачу було отримано шляхом формування 18.11.2024 інформаційної довідки через веб-сайт Міністерства юстиції України про відкритий доступ до державних реєстрів речових прав на нерухоме майно.

При цьому жодного підтвердження цьому не надає та не зазначає такого підтвердження як додаток до заяви про забезпечення позову.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку, що у власності відповідача перебуває майно, на яке просить накласти арешт заявник.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що застосування заходу забезпечення позову є попередньою і запобіжною мірою і є обмеженням особи у правах ще до встановлення факту порушення, тому такий захід може бути застосованим лише у виключних і дійсно необхідних випадках, а такої необхідності заявником не доведено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох процентів річних - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до суду апеляційної інстанції через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Л. Гудзенко