Справа № 441/1859/23 Головуючий у 1 інстанції: Яворської Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1157/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Чижа Л.М.

за участю: представника ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Савіська В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору,

ВСТАНОВИЛА:

07.08.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 103 222 грн заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 0877-5909 від 18.12.2021.

В обгрунтування позовних вимог покликалося на те, що 18.12.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0877-5909. Товариство виконало умови договору та надало відповідачу кредит у розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку на умовах, визначених договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання, як наслідок має непогашену заборгованість перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за договором про відкриття кредитної лінії № 0877-5909 від 18.12.2021 у розмірі 103 222,00 грн, прострочена заборгованість за кредитом 14 600,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 88 622,00 грн.

11.12.2023 ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору.

Просив визнати недійсними п.2.6. і п. 5.2. договору про відкриття кредитної лінії № 08775909 від 18.12.2021, укладеного між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 .

Зустрічний позов обгрунтований тим, що п.2.6. і п. 5.2. договору про відкриття кредитної лінії № 0877-5909 є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 07 березня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 103 222 грн заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 0877-5909 від 18.12.2021 та 2 147 грн 20 коп. судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання недійсними окремих умов кредитного договору відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що в силу приписів п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» відповідач за первісним позовом звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю процентів у розмірі 82 490,00 грн, нарахованих за прострочення зобов`язань за договором з 08.01.2022 (103 222,00 грн - 14 600,00 грн (сума Кредиту) - 6 132,00 грн (проценти за користування Кредитом у Заявлений строк)), адже такі є іншим платежем, передбаченим договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань, відтак, первісні позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Звертає увагу на те, що пункт 2.6 кредитного договору щодо встановлення процентів за користування кредитом у розмірі 3 % та 2% за кожен день користування кредитом, що становить 1095 % на рік (3% х 365 днів у році), при тому, що реальна річна процентна ставка за п. 2.9 договору складає 572 462 %, а також пункт 5.2, яким передбачено право кредитодавця нарахувати і обов`язок позичальника сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту у разі не здійснення позичальником сплати процентів у останній календарний день заявленого строку та/або у певний черговий день сплати процентів є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Наголошує, що оскільки умови пунктів 2.6 та 5.2 Договору про відкриття кредитної лінії № 08775909 від 18.12.2021 є явно несправедливими по відношенню до споживача - ОСОБА_1 , то наявні підстави для визнання цих умов кредитного договору недійсними.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнитизустрічний позов.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - Савіська В.В. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 18.12.2021 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0877-5909.

Указаний договір, підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором А615.

Відповідно до пункту 1.2 договору, кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користуванням кредиту. Тип кредиту кредитна лінія.

Мета отримання кредиту: для задоволення особистих потреб позичальника (пункт 1.3 договору).

Тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована (пункт 2.3 договору).

Пунктом 2.6 договору визначено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі Кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, в наступних розмірах:

cтандартна процентна ставка 3% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою);

знижена процентна ставка 2% (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.3.4 -3.9. цього договору);

пільгова процентна ставка 0,01% (нуль цілих, одна сота відсотка) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. п. 3.4. - 3.6. цього договору).

Пунктом 2.8. договору встановлено, що строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів (до 13.10.2022) з моменту перерахування кредиту позичальнику. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 572 462% (пункт 2.9 договору).

Орієнтовна загальна вартість кредиту 146 000 грн, з яких 131 400 грн проценти (п. 2.10).

Позичальник зобов?язується сплачувати проценти за кожен календарний день користування кредитом за ставкою, визначеною у п.2.6. цього договору. Проценти нараховуються на неповернену суму кредиту за кожен календарний день користування кредитом у строк кредитування (пункт 3.3 договору).

Кредитодавець має право, у разі не здійснення сплати процентів за користування кредитом у останній календарний день заявленого строку та/або у певний черговий день сплати процентів, нарахувати, а позичальник зобов?язаний сплатити штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми кредиту. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов?язань позичальником на підставі цього договору, не може перевищувати половини кредиту, одержаного позичальником за договором (пункт 5.2 договору).

Згідно інформації за укладеним договором № 0877-5909 від 18.12.2021, станом на 11.07.2024 ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 103 222,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14 600,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 88 622,00 грн.

Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 7 жовтня 2020 року № 127/33824/19; від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, який надісланий кредитором на номер телефону, зазначений ОСОБА_1 при реєстрації на сайті кредитодавця, на підтвердження чого в ідентифікаційній частині договору містяться код ідентифікатор відповідача, що і є його безпосереднім підписом, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений між сторонами.

Наведене свідчить, що при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти, у позивача виникло право на їх стягнення в примусовому порядку.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за укладеним сторонами кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» необхідно стягнути прострочену заборгованість.

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано.

В свою чергу, доводи апелянта про те, що встановлений позивачем розмір відсотків є несправедливим у розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №623/2936/19.

З наданих ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» документів убачається, що позичальника повідомлено, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати проценти, розмір та порядок нарахування яких було визначено у договорі кредиту, з яким ОСОБА_1 ознайомився та без будь-яких заперечень підписав.

Таким чином, позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір процентів, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.

Колегія суддів звертає увагу, що проценти за користування кредитом нараховано відповідно до ст.1054 ЦК України та в межах строку кредитування (300 днів), а відтак такі не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», як це стверджує апелянт.

Щодо безпідставності зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання п.5.2 договору недійсним, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 5.2 договору, кредитодавець має право, у разі не здійснення сплати процентів за користування кредитом у останній календарний день заявленого строку та/або у певний черговий день сплати процентів, нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 10% (десяти відсотків) від суми кредиту. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі цього договору, не може перевищувати половини кредиту, одержаного позичальником за договором.

Відповідно п.2 ч.2 ст.21 ЗУ «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Тобто, позивачемдотримано вимоги щодо встановлення розміру нарахування неустойки, що у цілому не перевищує 50% (п`ятдесяти відсотків) суми кредиту у відповідності до ст. 2 ЗУ «Про споживче кредитування», а відтак відсутні підстави щодо визнання п. 5.2. договору недійсним.

Відповідно до розрахунку позивача станом на 11 липня 2024 року заборгованість відповідача за основним боргом становить 14 600,00 грн, за нарахованими процентами 88 622,00 грн, а всього 103 222,00 грн.

Указаним розрахунком також підтверджується, що штраф за прострочення оплати за кредитним договором не нараховувався позивачем.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Городоцького районного суду Львівської області від 07 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 11.10.2024

Головуючий

Судді