Справа № 464/2369/24 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/1731/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

04 квітня 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

05 квітня 2024 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 302 грн. 80 коп.

22 квітня 2024 року боржник ОСОБА_1 подав до суду заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вище судового наказу.

В обґрунтування заяви покликався на те, що вимога стягувача про стягнення аліментів є необґрунтованою, оскільки троє їхніх дітей, на утримання яких стягуються аліменти за судовим наказом, проживають разом із ним ( ОСОБА_1 ), зокрема, сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з ним, а син ОСОБА_6 приїжджає до нього на вихідні, і в подальшому, хочуть проживати з батьком.

Враховуючи особливий порядок розгляду заяв про видачу судового наказу, дана обставина є істотною для справи, але не була встановлена судом і про яку він не міг повідомити суд, оскільки судовий наказ видавався на підставі документів, поданих стягувачем.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року заяву боржника ОСОБА_1 задоволено частково.

Судовий наказ Сихівського районного суду м. Львова від 05 квітня 2024 року у справі №464/2369/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/2 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дітьми повноліття, скасовано.

Вирішено видати судовий наказ, яким стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

21 травня 2024 року Сихівським районним судом м. Львова видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 302 грн. 80 коп.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами задовольнити в повному обсязі, скасувати судовий наказ у справі від 05 квітня 2024 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та судовий наказ у справі від 21 травня 2024 року про стягнення аліментів на утримання дитини.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд не взяв до уваги фактичних обставин справи і не дав належної оцінки поданим ним доказам, які підтверджують, що судовий наказ підлягав скасуванню в повному обсязі, оскільки всі троє дітей проживають разом із ним та перебувають на його утриманні, тому ОСОБА_3 не має права на стягнення аліментів.

Зокрема зазначає, що судом невірно оцінено докази щодо місця проживання третього сина ОСОБА_6 , який проживає з батьком у всі вихідні дні та на канікулах, що підтверджується актом обстеження за місцем проживання, складеним Солонківською сільською радою 15.04.2024 року, актом про встановлення факту проживання від 12.04.2024 року та самою ОСОБА_3 , відтак, не потребує додаткового доказування.

Наголошує, що молодший син хоч і проживає з батьком лише у вихідні дні та на канікулах, однак, цей термін становить 196 днів (не враховуючи державні свята) з 365 днів у році, відтак, складає більше половини року. Тому, з урахуванням вимог закону, що обоє батьків несуть рівний обов`язок по утриманню дітей, вважає, що ОСОБА_3 не має права на отримання аліментів, оскільки син проживає з нею меншу частину року, а більшу з батьком та перебуває на його утриманні. Додає, що з матір`ю син проживає лише під час навчання у школі, оскільки школа знаходиться ближче до її місця проживання і дитині так комфортніше.

18 липня 2024 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому висловила свої заперечення та просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

29 липня 2024 року ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якому просив такий не брати до уваги, оскільки він поданий з порушенням строку для його подання.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило, тому відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у її відсутності.

Заслухавши пояснення сторони боржника в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч.4 ст.423 ЦПК України)..

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.5 ст.423 ЦПК України).

Отже, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно витягів з реєстру територіальної громади, зареєстрованим місцем проживання дітей є: АДРЕСА_1 .

Мати дітей ОСОБА_3 також зареєстрована за вказаною адресою.

Шлюб між батьками дітей розірваний рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 07 грудня 2022 року.

На підтвердження обставин, на які боржник ОСОБА_1 покликався в обґрунтування вимог за заявою про перегляд судового наказу, виданого 05 квітня 2024 року Сихівським районним судом м. Львова, за нововиявленими обставинами, було надано акт обстеження Солонківської сільської ради за місцем проживання ОСОБА_7 від 15.01.2024 року, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживають ОСОБА_1 та його троє синів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . На час складення акту були присутні сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідно до акту про встановлення факту проживання дитини ОСОБА_4 , виданого головою кооперативу ОСОБА_8 , син ОСОБА_4 з 15.03.2022 року разом із батьком ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту про встановлення факту проживання дитини ОСОБА_5 , виданого головою кооперативу ОСОБА_8 , син ОСОБА_5 з 15.03.2022 року разом із батьком ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до акту про встановлення факту проживання дитини ОСОБА_6 , виданого головою кооперативу ОСОБА_8 , син ОСОБА_6 всі вихідні дні, а також всі канікули у школі разом із батьком ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно акту №354 директора ЛКП «Житловик-С» від 15.04.2024 року, складеного зі слів сусідів, діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але там не проживають.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що діти сторін: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають з батьком та перебувають на його утриманні, тому наявні підстави для скасування судового наказу, виданого 05 квітня 2024 року

Водночас, видаючи новий наказ та присуджуючи у користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , суд виходив із того, що основне місце проживання дитини знаходиться за місцем проживання матері, оскільки з батьком він проживає лише у вихідні дні та під час канікул у школі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає доводи апелянта про те, що молодший син проживає разом із ним більше половини календарних днів у році, безпідставними, оскільки за вимогами статті 181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються з того із батьків, який проживає окремо від дитини, а як встановлено судом, місцем проживання молодшого сина ОСОБА_9 є місце проживання його матері. При цьому, не має правового значення те, яку кількість днів дитина проводить разом із батьком за місцем проживання останнього під час їхніх спільних побачень.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що коли син ОСОБА_6 перебуває у батька, то він його фактично утримує, що на думку боржника, підтверджується фіскальними чеками, не може бути підставою для відмови у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_3 , оскільки придбання продуктів харчування, речей на утримання дитини у дні спільних побачень не є підставою для звільнення батька від регулярної щомісячної сплати аліментів.

В частині доводів ОСОБА_1 щодо порушення ОСОБА_3 строку для подання відзиву на апеляційну скаргу необхідно зазначити, що ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження в даній справі і надано учасникам п`ятнадцятиденний термін з дня отримання копії ухвали з апеляційною скаргою для подання відзиву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_3 отримала копію ухвали про відкриття апеляційного провадження 04 липня 2024 року, відзив на апеляційну скаргу подала 18 липня 2024 року, тобто в межах п`ятнадцятиденного строку з дня вручення їй копії ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення заявлених боржником вимог і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 04 жовтня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич