РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участі секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката - Машевської Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирської міської ради Волинської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 08.08.2024 звернулася до суду із позовною заявою до Володимирської міської ради Волинської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Буда-Варовичі Поліського району Київської області. Згідно свідоцтва про її народження від ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батько є ОСОБА_3 , а матір`ю ОСОБА_4 . Після укладення 22.08.1987 року шлюбу із ОСОБА_5 , вона змінила дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Володимир-Волинський померла її мати ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай), право власності на який стверджено сертифікатом на право на земельну частку (пай) розміром 1.48 в умовних кадастрових гектарах, серії ВЛ №0053169 від 02.12.1996 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом АЕК №710291, який було видано її матері 04.07.2002 року. Згідно із цим свідоцтвом матір позивача також успадкувала після смерті своєї матері право на пайовий фонд майна КПС СП «Печихвости». Єдиною спадкоємицею першої черги після смерті матері є вона, оскільки батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також зазначає, що її батьки ніколи не перебували у зареєстрованому шлюбі. На дату відкриття спадщини її матір також ні з ким у зареєстрованому шлюбі не перебувала. Інших дітей, крім позивача, у спадкодавиці не було. У зв`язку з похилим віком матері та незадовільним станом її здоров`я, викликаним перенесеним інсультом, матір не могла самостійно проживати та обслуговувати себе в побуті, вести домашнє господарство, а тому постійно проживала з позивачкою до дня її смерті. Вони проживали разом, вели спільне господарство, позивач опікувалася та доглядала матір, оскільки остання була лежачою та потребувала постійного стороннього догляду, а після її смерті, вона поховала матір. За турботами про стан її здоров`я та через свою необізнаність із нормами цивільного законодавства та спадкового права, вона оминула увагою той факт, що не зареєструвала у встановленому законом порядку матір за адресою її проживання, оскільки квартира у якій вони спільно проживали є неприватизованою, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки у неї відсутні докази того, що на момент відкриття спадщини її матір дійсно проживала за місцем їхнього спільного з нею постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час в неї виникла необхідність оформити спадщину, оскільки серед речей своєї матері позивач віднайшла вищезгадані документи на спадкову земельну частку (пай), а тому в серпні 2022 року звернулася до Володимир-Волинської державної нотаріальної контори із наміром написати заяву про вступ у спадщину за законом після смерті матері. Оскільки, оригінала паспорта матері у розпорядженні позивача вже не було, а будинкова книга не заводилася, то з метою з`ясування місця реєстрації її матері, нотаріус направив письмовий запит до Управління «Центру надання адміністративних послуг» Володимирської міської ради та на свій запит отримав відповідь, що відомості щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання спадкодавця у них відсутні. В подальшому, з метою з`ясування місця реєстрації її матері на дату відкриття спадщини нотаріус направила письмовий запит до Володимир-Волинського відділу Управління ДМС України у Волинській області, звідки отримала відповідь про те, що згідно архівної та діючої картотеки з питань реєстрації фізичних осіб спадкодавця не значиться. З зазначеними документами, вона звернулася до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Гордійчука Б.Б. Однак, нотаріус після вивчення всіх поданих нею документів, відмови у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавці та роз`яснив, що оскільки вона не має у своєму розпорядженні документів, які б підтверджували факт, що її матір дійсно була зареєстрована та проживала разом з нею на дату відкриття спадщини та документів про те, що вона цю спадщину прийняла, рекомендував звернутися до суду із відповідним позовом.

Отже, для підтвердження прийняття нею спадщини, має значення встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом,

Зважаючи на викладене позивач просить: встановити місцем відкриття спадщини (постійного проживання) спадкодавиці ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити факт спільного постійного проживання спадкодавці ОСОБА_4 , разом із позивачем, на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 ; визначити позивачу додатковий строк 2 (два) місяці після набрання рішенням законної сили,для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її матері.

Ухвалою суду від 13.08.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 13.09.2024 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Машевська Л.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача Володимирської міської ради Волинської області у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення місця відкриття спадщинисуд зазначає таке.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „ Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року роз`яснено: якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У постанові від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19-ц Верховний Суд виклав висновок, виходячи із якого звернення заявника до суду із такою заявою в порядку окремого провадження є правомірним: «Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.)

Отже, законодавець висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матір позивача ОСОБА_4 і після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку (пай), право на пайовий фонд майна КПС СП «Печихвости».

За життя ОСОБА_4 не розпорядилася спадковим майном, а тому спадкування здійснюється за законом.

В розумінні вимог статті 1261 ЦК України до першої черги входить рідна донька померлої позивачка ОСОБА_1 , яка на дату смерті спадкодавця проживала разом з нею за адресою АДРЕСА_1 , вони вели спільне господарство, донькаопікувалася та доглядала матір, оскільки остання була лежачою та потребувала постійного стороннього догляду, а після її смерті, вона поховала матір.

Вказані обставини підтверджується також поясненнями свідків, які є сусідами, проживають поруч з заявницею та обізнані з обставинами.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 вказала, що позивачка разом зі своєю сім`єю (чоловіком та дітьми) та матір"ю проживали поруч з нею, були сусідами. Позивач ОСОБА_1 проживала з матір`ю, здійснювала за нею догляд, оскільки мати за станом здоров`я була лежача та потребувала постійного стороннього догляду, здійснила її поховання та на даний час продовжує проживати у вказаному будинку.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що протягом п`ятнадцяти років проживає в по АДРЕСА_2 . Весь час по сусідству проживала позивачка з сім`єю та матір`ю, за якою здійснювала догляд. Після смерті спадкодавця заявниця здійснила її поховання.

Як встановив суд, позивач є єдиним спадкоємцем, оскільки інформація в Спадковому реєстрі відсутня, що свідчить про те, що спадкова справа не заводилася.

Проте, звернувшись до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини позивач отримала відмову, оскільки вона, як спадкодкоємиця на час відкриття спадщини не була зареєстрована разом зі спадкодкодавицею та не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк.

Відмова нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана виключно з тим, що нею із наданих документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Звернувшись до суду, позивач ОСОБА_1 довела про те, що дійсно місцем відкриття спадщини (постійного проживання) спадкодавиці ОСОБА_4 , є: АДРЕСА_1 , а також факт її постійного проживання разом з матір`ю ОСОБА_4 , на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Дані обставини свідчать про те, що заявниця прийняла спадщину, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, однак вважала, що маючи спільне місце проживання з матір`ю зможе оформити спадщину в будь-який час.

Судом встановлено, що позивачці необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника з матір"ю на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

А тому, враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту прав є належним, суд приходить до висновку про задоволення вимог позовної заяви, так як встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать її майнові права на спадщину.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд зазначає таке.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла матері позивача ОСОБА_4 . Даний факт підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 11.03.2009 року.

На момент смерті ОСОБА_4 проживала разом з донькою позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0053169 від 19.07.2020 року, ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки «Печихвости» с.Печихвости Горохівського району, Волинської області, розміром 2.34 в умовних кадастрових гектара на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори від 04.07.2002 року зареєстрованому в реєстрі за №1-954.

Відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Горохівської державної нотаріальної контори від 04.07.2002 року зареєстрованому в реєстрі за №1-953, ОСОБА_4 належало право на майновий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки «Печихвости» с. Печихвости Горохівського району Волинської області розміром 0.04 відсотків.

Відповідно до ч.1 ст.1218, ч. ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст.1268ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Гордійчука Б.Б. від 05.08.2024 за № 70/01-16 позивачу роз`яснено про необхідність звернення до суду за продовженням строку для прийняття спадщини, оскільки вона не прийняла спадщину до закінчення шестимісячного строку, відповідно до ст.ст.1268, 1269 ЦК України.

Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі №565/1145/17.

Таким чином, догляд за матір`ю та необізнаність позивача про наявність спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, доведеними, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 142, 206, 265 ЦПК України, ст. ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володимирської міської ради Волинської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом- задовольнити.

Встановити місцем відкриття спадщини (постійного проживання) спадкодавиці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт спільного постійного проживання спадкодавиці ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_1 , на дату відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , додатковий строк 2 (два) місяці після набрання рішенням законної сили,для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 13.11.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 )

Відповідач : Володимирська міська рада Волинської області: місцезнаходження: вул. Данила Галицького, 5, м. Володимир, Волинська область.

Головуючий А.М. Лутай