Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5464/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 . Батько позивача ОСОБА_4 помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Перехрестівської сільської ради Виноградівського району 13.02.2004, яким заповіла позивачу земельну ділянку в загальномурозмірі 1,21 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК№ 038773. Позивач прийняв спадщину. Спадкоємці, що б могли мати обов`язкову частку у спадщині за заповітом відсутні. Відповідачу - дочці спадкодавця відомо про відкриття спадщини, відомо про існування заповіту та про те, що позивач має намір оформити спадкове право на земельну ділянку, заповідану йому. Вона не має заперечень. У нотаріальному оформленні спадщини позивач має перешкоди через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за заповітом.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак однак згідно прохальної частини позовної заяви просив суд провести розгляд справи у його відсутність.

Відповідач будучи повідомленою про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду заяву, згідно якої вимоги позивача визнає повністю та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть.

Останнє місце проживання матері позивача було: АДРЕСА_1 .

Батько позивача ОСОБА_4 помер раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя спадкодавець ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем Перехрестівської сільської ради Виноградівського району 13.02.2004, яким заповіла позивачу земельну ділянку, розташовану на території Перехрестівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сількогосподарського виробництва, належну їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 038773.

Заповіт заповідачем не змінений і не скасований.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Спадкоємці, що б могли мати обов`язкову частку у спадщині за заповітом відсутні.

Після смерті матері позивач прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті спадкодавця проживав з нею, що підтверджено довідкою виданою старостою Пушкінського старостинського округу від 11.03.2024 року № 17.1-44/115.

Відповідач - дочка спадкодавця на спадщину не претендує.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У нотаріальному оформленні спадщини позивач має перешкоди через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, який втрачено.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті матері має законне право на визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1218, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1261, 1268 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за заповітом право власності на:

- земельну ділянку в розмірі 1,21 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- земельну ділянку в розмірі 0,20 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради Винограді вського району Закарпатської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

належні спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 038773 від 30.11.2000, Акт зареєстровано в Книзі записів за № 3497.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко