САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/446/24
Провадження №2/726/144/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., при секретарі Колісник А.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, де зазначає, що що 27 березня 2023 року о 09 год. 15 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у якій відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN моделі CADDY номерний знак НОМЕР_1 , виїжджаючи з прилеглої території КНП «Міська лікарня №4» по вул.Я.Налепки в м.Чернівці, не дала дорогу транспортному засобу VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 , що рухався по головній дорозі - вулиці Я.Налепки, яким керувала позивачка ОСОБА_1 , внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом позивачки.

Таким чином, відповідачка допустила порушення вимог п.10.2 Правил дорожнього руху (ПДР), що підтверджуються Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 27.03.2023р. (Європротокол).

На момент ДТП автомобіль VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 перебував у власності гр. ОСОБА_3 , проте знаходився у володінні та користуванні позивачки ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП даний автомобіль отримав наступні механічні ушкодження. На момент вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність відповідачки була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією AT «СГ «TAC», у зв`язку з чим до страхової компанії позивачкою 07.04.2023р. була надіслана заява про страхове відшкодування №05560/28/2023/53. За вказаною заявою Страховою компанією було виплачено позивачці страхове відшкодування у сумі 78 400грн.

Розмір страхової виплати було обчислено Страховою компанією відповідно до п.п.4 пункту 1 постанови Правління НБУ від 30 травня 2022 року № 108 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України (тобто у разі складання Свропротоколу) у розмірі 80 000 гривень на потерпілого, з вирахуванням розміру франшизи, яка становила 1 600грн. Таким чином, Страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачкою у повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства та відшкодувала максимальну суму з вирахуванням суми франшизи: 80 000 - 1 600 = 78 400 грн.

Разом з тим, відповідачка як винуватець ДТП, незважаючи на визнання нею своєї вини, не відшкодувала свою частину завданої шкоди навіть частково.

З метою визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт у зв`язку з даною ДТП позивачка звернувся до судового експерта ОСОБА_4 , відповідно до висновку якого №92/23 від 26.12.2023 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 , тобто загальна сума завданої позивачці внаслідок ДТП шкоди, складає 124 120, 60грн.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов у якому вказує, що дійсно, за обставин, викладених представником позивача, відбулось ДТП за участю сторін. Разом із тим, відповідач свою цивільно-правову відповідальність, як власника наземного транспортного засобу, застрахувала в СК AT «СГ» TAC». Певні обмеження, щодо виплати суми збитків застережені Постановою Правління Національного Банку України №108 від 30.05.2022 при оформлені Європротоколу та страхове відшкодування не може перевищувати 80000,00 грн.

Отже, позивач будучи ознайомлена із певними обмеженнями у страхових виплатах, добровільно обрала складання спільного повідомлення про ДТП (Свропротокол) та надала письмове пояснення працівникам патрульної поліції про відмову від складання адміністративних матеріалів відносно відповідача, що в подальшому виключало звернення із заявою до страхової компанії для стягнення страхової суми в межах 160000,00 гривень.

В подальшому, достовірно впевнившись та маючи на меті отримання страхової виплати саме по Європротоколу (з максимальною виплатою 80000 грн.) Позивач звернулась із письмовою заявою про страхове відшкодування до СК AT «СГ» TAC» (приватне). Зазначеною заявою про страхове відшкодування, позивач погодилася з тим, що розмір страхового відшкодування складає 78400,00 грн. з вирахуванням франшизи.

Також, у заяві Позивач звернула увагу, що не наполягає на проведенні оцінки, експертизи свого пошкодженого майна і будь-які витрати вона не понесла.

В подальшому, позивач 11.12.2023 року звернулась із письмовою заявою до судового експерта з проханням провести огляд пошкодженого у ДТП автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а 22.12.2023 - із письмовим проханням дослідження та виконати судову автотоварознавчу експертизу її автомобіля, про що було оформлено відповідний договір. Варто звернути увагу, що позивач звернулася до судового експерта майже через 9 місяців після отримання грошового відшкодування від страхової компанії.

Щодо висновку експерта №92/23 зазначає, що огляд пошкодженого у ДТП транспортного засобу Позивача проводилось на підставі її письмової заяви від 11.12.2023 року в світлий час доби в її присутності у м. Чернівці. Відповідач до проведення огляду транспортного засобу ні позивачем ні експертом запрошений не був, а тому, висновок експерта №92/23 від 26 грудня 2023 року виконано з порушенням п. 5.2 розділу 5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки замовник такої експертизи, не надіслав телеграми про виклик з повідомленням про її вручення адресату на проведення огляду свого транспортного засобу за участі зацікавленої особи.

Крім цього, у відповідності до складеного спільного повідомлення про ДТП від 27.03.2023 року, складеного у присутності патрульних поліцейських, чітко вказані пошкодження обох транспортних засобів включно із транспортним засобом позивача, які остання зазначила власноручно та погодилася з ними проставивши свої підписи.

Зазначає, що позивач неодноразово мала змогу пересуватись на даному транспортному засобі, завдати будь-які нові пошкодження, замінити будь-які деталі та вчинити інші незаконні протиправні дії, які призвели до помилкового прорахунку матеріального збитку експертом.

Звертає увагу також і на те, що згідно бюлетеня автотоварознавця №126, на який неодноразово експерт посилається у своєму висновку, кузовні роботи складають 350 грн. за 1 норма годину, однак останній у своєму висновку чомусь вказує 540 грн. Такі ж помилки проглядаються у оцінки малярних робіт, де у бюлетені складає 400 грн., а експерт прописує 650 грн.

Також, варто звернути особливу увагу на те, що згідно відповіді на адвокатський запит №007 від 05.03.2024 року TOB «Аудатекс Україна» повідомила, що додана калькуляція №43-3730 від 26.12.2023 складена користувачем за номером ліцензії 10700019, що належить ПАТ «CK «Еталон» (код 20080515), філія у м. Чернівці, а не експерта.

Отже, експерт ОСОБА_5 у своєму висновку не міг використовувати дану калькуляцію, оскільки зроблена вона на обліковому записі офіційного користувача ПАТ «СК «Еталон», яка ні якого відношення до експертизи не має.

Додатково, варто звернути увагу на рецензію на висновок експерта №92/23 від 26.12.2023 року у висновку якого зазначено, що експерт ОСОБА_5 не є СОД (суб`єктом оціночної діяльності), не внесений до державного реєстру СОД, відсутні документи СОД.

Зібрані експертом вихідні дані та інша інформація необхідна для оцінки, зібрана не в повному обсязі та не є достатньою для здійснення оцінки відповідно до мети.

Крім того, посилання позивача на те, що вона втратила душевний спокій, погіршився сон, постійно нервувала з приводу необхідності ремонту автомобіля та нестачі коштів на його відновлення є вкрай абсурдним та не логічним. Будь- які належні та допустимі докази про це у матеріалах справи відсутні і нею не додані.

Заперечує також і щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вони є очевидно необгрунтованими і не співмірними із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Просить відмовити у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача вказує, що Страхова компанія відповідачки виплатила позивачу страхове відшкодування у максимальному розмірі 78400 грн., саме тому, розмір завданої шкоди перевищував 80000 гри. В іншому випадку розмір страхової ти був би меншим. А отже відповідачці як клієнту страхової компанії, яка здійснювала виплату, ще в квітні 2023 року було відомо, що розмір шкоди перевищує 80 тисяч гривень.

Зазначає також, що судовий експерт у висновку дійсно допустив технічну описку у даті огляду автомобіля позивачки. Насправді такий огляд відбувся не в грудні, а 11 квітня 2023 року, тобто через 14 днів після ДТП, а не через 9 місяців.

Щодо виклику відповідача для огляду автомобіля зазначає, що виклик зацікавлених осіб для технічного огляду здійснюється замовником дослідження у разі потреби. Тобто запрошувати мав не судовий експерт, а замовник експертизи, і лише у разі потреби. Показники одометра на вартість відновлювального ремонту не впливають. На дату ДТП 27.03.2023р. діяв бюлетень автовирознавця N»127, а не 126, що спростовує заперечення відповідача. Про це у висновку експерта вказано у п.4 розділу використаних нормативних документів, згідно якого вартість кузовних робіт складає 540 грн., а вартість малярних - 650 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику визначається на момент пошкодження, тобто на 27.03.2023р. коли офіційний курс євро складав: 1 євро = 39,3076 грн.

Крім того, спростовує надану представником відповідача рецензію на висновок експерта. Вказує, що оскільки рецензент не є судовим експертом він не уповноважений здійснювати рецензію на висновок судового експерта.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Судом встановлено, що 27.03.2023 року о 09:15 год. ОСОБА_6 керуючи транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_3 , виїжджаючи з прилеглої території КНП "Міська лікарня №4" по вул. Я.Налепки в м. Чернівці здійснила зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, як це встановлено із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 27.03.2023 року (Європротокол).В даному Повідомленні учасники ДТП зобразили схему події, відмітили обставини ДТП та вказали пошкодження транспортних засобів.

Відповідачка свою вину в даній ДТП повністю визнала, про що власноручно зазначила у п.14 Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Оскільки обидві сторони ДТП заповнили Європротокол, у якому відповідачка визнала свою вину, поліцію сторони не викликали, відповідач до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Встановлено, що на момент ДТП автомобіль VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 перебував у власності гр. ОСОБА_3 , проте знаходився у володінні та користуванні позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та довіреностями від 26.03.2021р. серії НОМЕР_5 , та від 28.03.2023р. серії НОМЕР_6 , посвідчені приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Кметюк С.А.

На момент вчинення ДТП цивільна-правова відповідальність відповідачки була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховою компанією AT «СГ «TAC»

Внаслідок ДТП, автомобіль VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 отримав ряд пошкоджень, які відображено у акті огляду транспортного засобу (дефектної відомості), складеної 30.03.2023 року представником страховика.

27.03.2023 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «СГ`ТАС» із повідомленням про ДТП, а 07.04.2023 року остання звернулась до страховика із заявою про страхове відшкодування №05560/28/2023/53.

Зазначеною заявою про страхове відшкодування, позивач підтвердила чинність страхового полісу відповідача на дату ДТП серії АТ№3067324. Крім цього, погодилася з тим, що розмір страхового відшкодування складає 78400,00 грн. з вирахуванням франшизи.

Також, у заяві позивач вказала, що не наполягає на проведенні оцінки, експертизи свого пошкодженого майна і будь-які витрати вона не понесла.

Як встановлено із відповіді CK «СГ «TAC» на адвокатський запит № 374 від 05.03.2024 року, за результатами проведення огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування.

13.04.2023 AT «СГ «TAC» (приватне) було перераховано страхове відшкодування у розмірі 78400 грн.

При цьому розмір страхової виплати було обчислено страховою компанією відповідно до п.п.4 пункту 1 постанови Правління НБУ від 30 травня 2022 року № 108 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України (тобто у разі складання Європротоколу) у розмірі 80 000 гривень на потерпілого, з вирахуванням розміру франшизи, яка становила 1 600грн.

Таким чином, страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачкою у повному обсязі відповідно до вимог чинного законодавства та відшкодувала максимальну суму з вирахуванням суми франшизи: 80 000 - 1 600 = 78 400 грн.

У подальшому, позивач звернулась із письмовою заявою до судового експерта ОСОБА_4 з проханням провести огляд пошкодженого у ДТП автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та проханням дослідження та виконання судової автотоварознавчої експертизи її автомобіля, про що було оформлено відповідний договір.

Відповідно до висновку експерта від 26.12.2023 №92/23, виготовленого судовим експертом Юзвою С.Г., встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 , тобто загальна сума завданої позивачці внаслідок ДТП шкоди, складає 124 120, 60грн. Варто зазначаити, що судовим експертом скеровано позивачці лист про виправлення описки, де зазначено, що датою виконання висновку експерта є 11.04.2023 року.

Разом із тим, згідно відповіді на адвокатський запит №007 від 05.03.2024 року TOB «Аудатекс Україна» повідомила, що вказана у експертному висновку калькуляція складена користувачем за номером ліцензії 10700019, що належить ПАТ «CK «Еталон» (код 20080515), філія у м. Чернівці, а не експертом ОСОБА_4 . Крім того, згідно з відповіддю на адвокатський запит № 01.04.-24 від 13.03.2024 року, ПАТ «CK «Еталон» повідомила, що судовий експерт ОСОБА_4 не перебуває у трудових відносинах із підприємством, останнє не надавала йому права готову створену калькуляцію у якості додаткових матеріалів для складання висновку експерта № 92/23 від 26.12.2023 року, з приводу використання експертом такої калькуляції, складеної користувачем за номером ліцензії 10700019, що належить ПАТ «CK «Еталон» проводиться внутрішнє розслідування.

Крім того, згідно з рецензією на висновок експерта № 92/23 від 26.12.2023 року про вартість відновлювального ремонту вищевказаного транспортного засобу, вказано ряд недоліків, які спростовують результати проведеного експертного дослідження.

Встановлено також, що між представником замовника ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_8 , 29.03.2023 року було укладено договір про виконання ремонтних робіт та обслуговування автомобіля, придбання запасних частин. Згідно акту про надані послуги № 8/24 від 08.06.2023 року, виконавцем було здійснено ряд робіт щодо вищевказаного транспортного засобу, загальною вартістю 29889,00 гривень. Згідно акту про надані послуги № 8/24 від 17.2023 року, виконавцем було здійснено ряд робіт щодо вищевказаного транспортного засобу, загальною вартістю 4580,00 гривень, однак такі послуги надані ще до вчинення ДТП. Згідно рахунку-фактури № Па-0000076 від 24.04.2023 року, постачальник ФОП ОСОБА_9 поставив ОСОБА_3 автозапчастини на загальну суму 227 100,00 гривень. Однак, до калькуляції входить ряд деталей, які не повязані із ДТП, зокрема Телевізор, парктронік, шиномонтаж 4 дисків, тощо.

Таким чином встановлено, що внаслідок ДТП було пошкоджено транспортний засіб VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . За наслідками складання між сторонами «Європротоколу», страховою компанією ПАС «СГ ТАС» позивачці було виплачене страхове відшкодування у граничному розмірі 78 400,00 гривень. Разом із тим позивач зазначає, що виплачених грошових коштів не вистачило для проведення відновлювального ремонту.

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України. Згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В силу ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

В силу ст.3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно зі ст.6 вказаного Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, являється підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

Потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування.

Пунктами 36.1. 36.2 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15 ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом № 1961-IV випадках - МТСБУ), та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом № 1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Як було встановлено вище, розмір страхової виплати було обчислено Страховою компанією відповідно до п.п.4 пункту 1 постанови Правління НБУ від 30 травня 2022 року № 108 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно з яким максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України (тобто у разі складання Європротоколу) у розмірі 80 000 гривень на потерпілого, з вирахуванням розміру франшизи, яка становила 1 600грн. Таким чином, страхова компанія виконала свої зобов`язання перед позивачкою у повному обсязі в межах ліміту свої відповідальності.

Разом із тим, позивач переконує, що розмір завданої шкоди перевищує розмір страхового відшкодування. У такому випадку, враховуючи викладені вище норми, особа, яка завдала шкоду, повинна відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Віддтак позивачем обрано правильний спосіб захисту порушеного права. Разом із тим, позивачу необхідно довести дійсний розмір такої шкоди.

Як на підтвердження розміру реальних витрат на проведення відновлювального ремонту, позивач покликається на висновок експерта ОСОБА_4 від 26.12.2023 №92/23, згідно з яким, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки VOLKSWAGEN моделі GOLF номерний знак НОМЕР_2 , складає 124 120, 60грн. Разом із тим, відповідач заперечує допустимість такого доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77-80 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ч.1, 3 ст. 102 ЦПК україни визначає, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Вимоги до висновку експерта встановлено частинами 6-7 статті 102 ЦПК України.

Варто вказати також, що ринцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Спростовуючи вказаний висновок, представник відповідача покликається на рецензію оцінювача СОД Борисяка Л.М. від 06.03.2024 року, де викладені недоліки висновку експерта № 92/23.

Разом із тим, встановлено, що автор рецензії ОСОБА_10 не є судовим експертом, як це вбачається відповідно до Реєстру атестованих судових експертів, свідоцтва ОСОБА_11 є недійсними, термін дії свідоцтва № НОМЕР_7 закінчився 27.05.2005р. Натомість ОСОБА_4 , складаючи висновок, діяв на підставі свідоцтва ЦЕКК при Міністерстві юстиції України №565 від 26.10.2001р., має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судових експертиз зі спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу».

Відповідно до п.2 розділу 1 Порядку проведення рецензування висновків судових експертів, затвердженого наказом Мінюсту від 03.02.2020р. №335/5, таке рецензування неже проводитися з метою спростування чи підтвердження висновків. Метою рецензування може бути лише вдосконалення професійної майстерності експертів.

Згідно п.1 розділу II Порядку рецензування висновку судового експерта може проводити е співробітник НДУСЕ або залучений НДУСЕ судовий експерт.

Таким чином, ОСОБА_11 як суб`єкт оціночної діяльності не мав повноважень проводити рецензування висновку судового експерта, а тому письмовий доказ у виді рецензії не є допустимим доказом у справі.

Не заслуговують на увагу також посилання представника відповідача на висновки викладені у ній, зокрема встановлено, що судовий експерт у висновку дійсно допустив технічну описку у даті огляду автомобіля, насправді такий огляд відбувся 11 квітня 2023 року, тобто через 14 днів після ДТП. Крім того, згідно п.5.2 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі - Методика) виклик зацікавлених осіб для технічного огляду здійснюється замовником дослідження у разі потреби, а тому обов`язкова участь відповідача чи її представника при огляді транспортного засобу не є необхідною. Крім того, Твердження представника відповідача про застосування невірних даних при розрахунку завданої шкоди є необгрунтованими, оскільки на дату ДТП 27.03.2023р. діяв бюлетень автовирознавця N»127, а не 126. Про це у висновку експерта вказано у п.4 розділу використаних нормативних документів (сгор.2), згідно якого вартість кузовних робіт складає 540 грн., а вартість малярних - 650 грн. також спростовуються і доводи відзиву щодо неправильного визначення курсу іноземної валюти, оскільки згідно п.8.2 Методики вартість матеріального збитку, завданого власнику визначається на момент одження, тобто на 27.03.2023р. коли офіційний курс євро складав: 1 євро = 39,3076 грн.

Щодо використання судовим експертом програмного комплексу «Аудатекс», варто зауважити, що пунктом 59 переліку (додаток 8 Методики) рекомендовано наступні комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва "Audatex М21", "Audatex М95", "AudaShare" - Німеччина. Таким чином, в програму "Audatex", вносяться дані розрахунків всіх ремонтних калькуляцій проведених по конкретному автомобілю, які можна знайти зазначивши зокрема ідентифікаційний код автомобіля.

Відтак, суд доходить висновку про належність та допустимість висновку експерта ОСОБА_4 від 26.12.2023 №92/23, яким вартість відновлювального ремонту визначено у розмірі 124 120,60 гривен.

Крім того, згідно висновку експерта № СЕ-19/123-24/8363-АВ від 06.09.2021 року Чернівецького НДЕКЦ МВС України, який вчинена на виконання ухвали Садгірського районного суду м. Чернівці у даній справі вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу, без врахування зносу, визначена у розмірі 125 258,02 гривні, що на 1137,42 гривні більше, ніж визначено у висновку експерта ОСОБА_4 від 26.12.2023 №92/23. Тобто визначена експертом ОСОБА_4 вартість відновлювального ремонту є вкрай вірогідною, адже неможливо з достаменною точністю встановити таку вартість без безпосереднього проведення ремонтних робіт.

За таких умов, суд вважає, що розмір шкоди, яка виражена у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, знаходить своє відображення у досліджених доказах, є доведеною стороною позивача належним чином та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд вказує наступне.

Так, позивач зазначає, що внаслідок ДТП вона втратила душевний спокій, погіршився сон, вона постійно нервувала з приводу пошкодження автомобіля та нестачі коштів на його відновлення. Будь який письмових доказів на підтвердження викладеного не надала.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Варто також вказати і про те, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, про що вказано у постанові Верховного Суду України № 6- 28008св10 від 13.07.2011 року.

Дійсно, судом може бути констатовано, що сам факт порушення цивільних прав, в даному випадку завдання шкоди, яку позивач тривалий час не спроможна компенсувати у повному обсязі, сам по собі завдає певних моральних страждань. Однак оцінити їх, виразивши у грошовому еквіваленті є неможливим. За таких умов, керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд доходить висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у розмірі 5 000 гривень буде справедливою сатисфакцією сторони, яка зазнала шкоди, яка, як наслідок, перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача.

Щодо судових витрат, варто вказати наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Із квитанції до прибуткового касового ордеру від 21.12.2023 року встановлено, що позивач оплатила вартість висновку експертизи № 92/23 у розмірі 3800,00 гривень.

Також встановлено, що адвокат Байцар І.Б. представляв інтереси ОСОБА_1 у суді на підставі договору про надання професійної правничої допомоги № 522 від 02.02.2024 року, як це встановлено із ордеру № 1077754 від 02.02.2024 року. Також, згідно з платіжною інструкцією від 22.02.2024 року, ОСОБА_1 сплатила 12000,00 гривень за вказаним договором про професійну правничу допомогу. Разом із тим, копія договору до матеріалів справи долучена не була. Відтак суду не виявляється можливим встановити його умови, підстави для сплати позивачем тієї чи іншої суми, встановити детальний обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, чи визначити, що така сума гонорару є фіксованою. Отже, неможливо встановити що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим.

Крім того, позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати судової автотоварознавчої експертизи у даній справі, а також не надано доказів того, чи понесла позивач витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із надання її їй адвокатом Романюком В.Я. Також сторона позивача не робила застережень щодо надання відповідних доказів у майбутньому та не ініціювала питання про ухвалення додаткового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. На це вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 листопада 2023 року по справі №712/4126/22.

Так, у позові були заявлені дві окремі позовні вимоги: про стягнення майновоїшкоди та про стягнення моральної шкоди. Такі позовні вимоги є самостійними та не залежать одна від одної. Позовну вимогу про стягнення майнової шкоди було задоволено в повному обсязі (на 100%), натомість позовну вимогу про стягнення моральної шкоди було задоволено частково (на 71,4%). Відтак у загальному, позовні вимоги задоволені, у пропорційному співвідношенні, на 85, 7 відсотків. Таким чином судовий збір та інші витрати також повинні бути стягнуті пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192, 979, 1194 Цивільного Кодексу України, 25 ЗУ «Про страхування», ст.ст.3, 5, 29, 22, 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 133, 141, 264-265, 280-282, 76-80, 95, 110, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання якої зареєстровано у с. Кострижівка заставнівського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_1 майнову шкоду у розмірі 45720,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання якої зареєстровано у с. Кострижівка заставнівського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_1 моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання якої зареєстровано у с. Кострижівка заставнівського району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 1037,90 гривень та витрати на проведення експертизи на замовлення позивача у розмірі 3256,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук