Провадження № 22-ц/801/1212/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Медвецького С. К., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання: Кахно О. А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Наумовим Олексієм Валентиновичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ан О. В. в залі суду в м. Вінниці, повне рішення суду складено 16 червня 2023 року,

у цивільній справі № 127/28231/22 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, страхового відшкодування пов`язаного зі смертю годувальника,

встановив:

Короткий зміст вимог

У грудні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (далі ПрАТ «СК «Саламандра»), ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, страхового відшкодування пов`язаного зі смертю годувальника.

Свої вимоги мотивували тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «LAND ROVER DISCOVERI», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Михайлівській на перехресті з вул. Хрещатик у м. Києві, виїхав на тротуар, де здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT», номерний знак НОМЕР_2 , раптово повернувши праворуч, перетнув Алею Героїв Небесної Сотні, після чого виїхав на площу перед Стелою та, рухаючись по тротуарній зоні, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм загинула.

За фактом дорожньо-транспортної пригоди слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в місті Києві були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 та розпочато судове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

У Шевченківському районному суді м. Києва розглядається кримінальна справа № 761/14140/21 щодо обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.

Станом на дату вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована

в ПрАТ «СК «Саламандра» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів

№ 200559747.

У результаті ДТП та його наслідків їм, які є батьками - ОСОБА_4 , завдано шкоди.

19 листопада 2020 року їх представник повідомив ПрАТ «СК «Саламандра» про страховий випадок і звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь кожного з них; по 90 000,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника на користь кожного з них; 19 200 грн у рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілої.

14 червня 2021 року страховик повідомив їх представника про те, що, отримавши заяву про виплату страхового відшкодування, він прийняв рішення про припинення розгляду заяви до дати, коли страховику стане відомо про набрання судовим рішенням у кримінальному провадженні законної сили. Страховик не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у строки, встановлені пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Сума відшкодування, яку мав здійснити страховик, є значно меншою, ніж фактична, яку було завдано, тому вони звернулися до ОСОБА_4 , який скоїв спірну ДТП, з вимогами про відшкодування решти розміру заподіяної шкоди.

Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю їх дочки, становить 60 000 грн, а отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, у порядку визначеному пунктом 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить

по 30 000 грн.

Згідно з пенсійним посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є пенсіонером за віком із 2018 року, тобто, на момент ДТП був непрацездатним. Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 ОСОБА_3 є пенсіонеркою за віком з 2013 року, тобто на момент ДТП була непрацездатною.

Вони мають право на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, оскільки перебували на утриманні ОСОБА_4 , яка мала можливість їх утримувати, і на день смерті їх дочки вони мали право на одержання від неї утримання.

На підтвердження цього вони надали довідку про свої доходи, якими є отримана ними пенсія у розмірі 2 715,32 грн - ОСОБА_2 , 1 712 грн - ОСОБА_3 ; довідку органу місцевого самоврядування про те, що потерпіла проживала разом із ними; відповідь органу державної реєстрації актів цивільного стану про те, що потерпіла у шлюбі не перебувала і дітей не мала.

Отже, вони є особами, які за життя дочки мали право на утримання, оскільки досягли пенсійного віку, встановленого законом і відносилися до непрацездатних осіб, а тому на них поширюються положення пункту 2 частини першої статті 1200 ЦК України.

Мінімальний гарантований розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить 180 000 грн, тобто розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, становить по 90 000 грн кожному з них.

ОСОБА_2 поніс витрати на поховання ОСОБА_4 у розмірі 20 772,40 грн, який підлягає відшкодуванню йому страховиком, на адресу якого були направлені докази понесення таких витрат.

Згідно з встановленим лімітом відповідальності страховика у розмірі 260 000 грн, страхове відшкодування, яке належить їм до виплати, складатиме: по 30 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди кожному; 20 772,40 грн у рахунок відшкодування витрат на поховання потерпілої; по 89 613,80 грн кожному у рахунок відшкодування решти шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, у межах ліміту страхової суми.

Отже, ПрАТ «СК «Саламандра» підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі по 30 000 грн кожному.

Враховуючи, що після смерті їх дочки вони позбавлені будь-якої підтримки і допомоги від неї, а також смерть дочки повністю змінила їх життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, вони оцінили мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди кожному по 600 000 грн.

Загибель єдиної дитини спричинила надзвичайні страждання, ОСОБА_4 була молодого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 . Смерть їх дочки є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Страждання, пов`язані зі смертю, відрізняються тим, що є не одномоментними, а триваючими, оскільки втрата дочки є непоправною подією. Загибла постійно проживала з ними, кожного дня вони бачилися та спілкувалися. Всі свята вони проводили разом із своєю дочкою. Вони відчувають пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки вони згадують, що ці свята вони могли святкувати разом із своєю дочкою, якби не спірна ДТП.

Враховуючи, що частка моральної шкоди підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ «СК «Саламандра», а саме по 30 000 грн кожному, то решта суми моральної шкоди завданої позивачам внаслідок смерті їх дочки в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 і становить по 570 000 грн кожному.

З врахуванням викладеного позивачі просили суд стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_2 30 000 грн страхового відшкодування у рахунок відшкодування моральної шкоди, 20 772,40 грн страхового відшкодування витрат на поховання дочки - ОСОБА_4 , 89 613,80 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника; на користь ОСОБА_3 30 000 грн страхового відшкодування моральної шкоди; 89 613,80 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Також просили стягнути з ОСОБА_1 на їх користь по 570 000 грн решти моральної шкоди кожному; а також по 15 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу кожному.

Короткий зміст судових рішень у цій справі

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_2 30 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті його дочки, 20 772,40 грн. - відшкодування витрат на поховання. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_3 30 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті її дочки. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 470 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 470 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь держави 3220,80 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 11 626, 32 грн. в дохід держави в рахунок відшкодування судових витрат. Решта судових витрат компенсована за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт настання спірної ДТП, наслідком якої є смерть пішохода, дочки позивачів, є встановленим, а тому відсутній обов`язок доказування вини ОСОБА_1 .

Позивачі є батьками потерпілої ОСОБА_4 , яка у результаті спірної ДТП загинула. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля, застрахована у ПрАТ «СК «Саламандра», то саме страховик має обов`язок виплати моральну шкоду на користь позивачів по 30 000 грн, також зі страховика підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 витрати понесені на поховання у сумі 20 772,40 грн. Потерпіла ОСОБА_4 не мала заробітку або іншого виду доходу. З огляду на це суд відмовив у частині вимог про стягнення із страхової компанії відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Місцевий суд, аналізуючи ступінь негативного впливу на життя та свідомість позивачів, моральні страждання, які вони понесли через втрату дочки, душевні страждання яких вони зазнали, дійшов висновку, що належний розмір відшкодування моральної шкоди позивачів складає по 470 000 грн, які підлягають стягненню із ОСОБА_1 .

Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2023 року задоволено частково заяву представника позивачів - адвоката Лабика Р. Р. про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Саламандра» і ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, страхового відшкодування, пов`язаного зі смертю годувальника. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_2 9750,00 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ПрАТ «СК «Саламандра» на користь ОСОБА_3 6500,00 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4019,73 грн. витрат на правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5359,64 грн. витрат на правничу допомогу. В задоволенні решти вимог - відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року у цій справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року у частині часткового задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано і ухвалено у цій частині нове судове рішення. Позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 470 000 грн відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 4 700 грн у дохід держави в рахунок відшкодування судових витрат, як судового збору. Решту судових витрат компенсовано за рахунок держави. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 15 275 грн витрат на правничу допомогу. У решті вимог про стягнення із ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 , від імені якого діяв адвокат Наумов О. В., задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду у сумі 7 050 грн. В решті вимог заяви відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 квітня 2024 року скасовано постанову Вінницького апеляційного суду від 15 листопада 2023 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 06 грудня 2023 року, вказану цивільну справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 квітня 2024 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою від його імені адвокатом Наумовим О. В., на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року в цивільній справі № 127/28231/22 - закрито.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

26 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Наумов О. В., повторно подав апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 моральної шкоди, скасувати, винести нове, яким у задоволенні таких позовних вимог відмовити та здійснити новий розподіл судових витрат, з урахуванням витрат, які будуть понесені ОСОБА_1 при розгляді апеляційної скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 26 квітня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Войтко Ю. Б., судді: Міхасішин І. В., Сопрун В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 квітня 2024 року витребувано матеріали справи з місцевого суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2024 року суддю Міхасішина І. В. у зв`язку з перебування у відпустці замінено на суддю Матківську М. В .

Враховуючи те, що судді Матківська М. В., Сопрун В. В. вже висловили думку у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому ними заявлено самовідвід у даній справі.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 травня 2024 року заяви про самовідвід суддів Матківської М. В., Сопруна В. В. задоволено. Цивільну справу 127/28231/22 передано на повторний автоматизований розподіл.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 08 травня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Войтко Ю. Б., судді: Медвецький С. К., Шемета Т. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 червня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду 18 червня 2024 року з повідомленням сторін, який в подальшому за клопотанням представника позивачів - адвоката Лабика Р. Р. відкладено на 21 червня 2024 року о 09:00 год.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з обставин очевидності сильних та тривалих душевних страждань батьків, які розцінив безсумнівними і такими, що не потребують доказування.

Зауважує, що ОСОБА_1 не приймав участі у розгляді справи в суді першої інстанції; ухвали суду про відкриття провадження, повісток про розгляд справи і рішення суду не отримував, внаслідок чого він не зміг забезпечити подання доказів для формування об`єктивної оцінки фактичних обставин справи. Так, позивачі при зверненні до суду із даним позовом приховали інші істотні обставини, зокрема те, що 31.10.2020 та 05.11.2020 він передав подружжю позивачів як компенсацію за моральну шкоду узгоджену суму в розмірі 302 900 грн, за наслідком чого позивачем ОСОБА_2 було надано розписки про отримання цих коштів.

Одночасно ОСОБА_2 до матеріалів кримінального провадження № 0000958, яке здійснювалося слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві, було подано заяву від 05.11.2020 про відмову у визнанні потерпілим, в якій він вказав, що подавати заяву про визнання його потерпілим він відмовляється, а також зазначив, що ані він, ані інші члени сім`ї до ОСОБА_1 претензій щодо завданої моральної і матеріальної шкоди не мають і мати не будуть. Із вживаних у документах слів «нашої сім`ї», «нашої дитини», «ні я, ні моя дружина» слідує, що кошти від ОСОБА_1 на компенсацію моральної шкоди були спрямовані саме подружжю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Відповідно ОСОБА_2 , отримуючи такі кошти, дану обставину усвідомлював. Таким чином, моральна шкода, завдана ОСОБА_2 і ОСОБА_3 була відшкодована ОСОБА_1 в повному, визначеному потерпілими обсязі.

Вважає, що наведені обставини, в сукупності з фактом приховування таких обставин при поданні позивачами позовної заяви свідчать про дійсність їх намірів не захистити своє порушене право, а додатково збагатитись за рахунок ОСОБА_1 через зловживання правом на звернення до суду. На переконання скаржника, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечать положенням частини другої статті 13 ЦК України.

Доводи осіб, які подали відзив на апеляційну скаргу

Представник позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокат Лабик Р. Р. надіслав відзив, у якому вони просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначили, що позивачі не погоджуються із доводами, викладеними відповідачем в апеляційній скарзі і вважають їх такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Звертають увагу апеляційного суду на те, що відповідач, ОСОБА_1 , до апеляційної скарги не додав жодних доказів неможливості подання доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Крім цього, в апеляційній скарзі відповідач вказує ту ж саму поштову адресу на яку суд та учасники справи неодноразово надсилали процесуальні документи, які повертались з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Відповідач у своїй апеляційній скарзі не надає жодних пояснень щодо неможливості отримання судових повісток за вказаною адресою, а також не надає жодних доказів на підтвердження проживання за іншою адресою. Позивачі ставлять під сумнів відповідні докази, надані відповідачем і просять у випадку їх прийняття і долучення до матеріалів справи, витребувати у відповідача оригінали поданих письмових доказів, зокрема розписок ОСОБА_2 про отримання коштів. При цьому вказують, що відповідачем не надано доказів отримання коштів позивачем ОСОБА_3 або доказів на представлення її інтересів ОСОБА_2 Просять прийняти та долучити до матеріалів справи товарний чек від 24.04.2021 року та фотографію спорудженого потерпілій надгробного пам`ятника.

Позиція учасників справи у судовому засіданні

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Наумов О. В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - адвокат Лабик Р. Р. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її відхилити і залишити рішення суду першої інстанції без змін. Подав заяву в якій просить апеляційну скаргу, подану адвокатом Наумовим О. В. повернути особі, яка її подала, а апеляційне провадження закрити, оскільки на підтвердження своїх повноважень Наумовим О. В. додано ордер на представництво інтересів у справі № 757/23083/22-ц.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Саламандра» у судове засідання не з`явився.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 24 листопада 1990 року міським відділом ЗАГСу м. Вінниця, актовий запис № 5025 (том 1 а. с. 34 на звороті).

30 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «LAND ROVER DISCOVERI» з державним номерним знаком НОМЕР_1 і рухаючись по вул. Михайлівській на перехресті з вул. Хрещатик у м. Києві, виїхав на тротуар, де здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «HYUNDAI ACCENT» з державним номерним знаком НОМЕР_2 та раптовий поворот праворуч, перетнув Алею Героїв Небесної Сотні, після чого виїхавши на площу перед Стелою та рухаючись по тротуарній зоні, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка від отриманих травм загинула, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , видане Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 04 листопада 2020 року, актовий запис № 3338 (том 1 а. с. 32). Смерть ОСОБА_4 настала від сполучної травми тіла з розвитком крововтрати і шоку. Такі тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті (том 1 а. с. 102-103).

Як зазначено у лікарському свідоцтві про смерть № НОМЕР_9 від 31 жовтня 2020 року та у довідці про причину смерті (до форми № 106/о № НОМЕР_9) причина смерті: численні переломи кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів (том 1 а. с. 33).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 , виданого 25 квітня 2018 року, ОСОБА_2 отримує пенсію за віком, розмір пенсійної виплати станом на листопад 2020 року складав 2715,32 грн. (том 1 а. с. 35-36).

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_8 , виданого 26 червня 2013 року, ОСОБА_3 отримує пенсію за віком, розмір якої з 01 липня 2020 року - 11712,00 грн. (том 1 а. с. 37-38).

Згідно довідки, виданої квартальним комітетом мікрорайону «Центральний» м. Вінниці 09 листопада 2020 року за № 462, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 і з ним проживають: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка (том 1 а. с. 39 на звороті).

Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 м. Вінниці» № 01-2/1369 від 07 грудня 2022 року, ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку сімейного лікаря, кардіолога, пульмонолога: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. СН І, ФК ІVГіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. РССУ високий. Хвороба 12-палої кишки, фаза ремісії. Хронічне обструктивне захворювання легень, фаза ремісії. Для постійного прийому потребує вживання ліків. ОСОБА_3 спостерігається сімейним лікарем з 2018 року. Перебуває на диспансерному обліку лікаря-офтальмолога з діагнозом: катаракта. Зі слів хворої в 2019 році оперативне лікування катаракти. Виписка не надана. Перебуває на диспансерному обліку сімейного лікаря, лікаря-кардіолога, лікаря-ендокринолога з діагнозом: ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст, РССУ високий. Цукровий діабет 2 тип. Середньої важкості, некомпенсований. Аліментарно-конституційне ожиріння 2 ст, стабільний перебіг. Для постійного прийому потребує вживання ліків (том 1 а. с. 89).

Залізничний районний у місті Львові відділ Державної реєстрації актів цивільного стану за № 1236/21.33-26 від 01 грудня 2020 року надав відповідь про те, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актового запису про шлюб та актових записів про народження дітей у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виявлено (том 1 а. с. 40 на звороті).

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадження № 0000958 від 30 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Прокурором Київської міської прокуратури 16 квітня 2021 року затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадження, який направлений до Шевченківського районного суду м. Києва для розгляду по суті. Судовий розгляд триває (том 1 а. с. 102-105).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Клопотання про повернення апеляційної скарги особі, яка її подала та закриття апеляційного провадження задоволенню не підлягає, оскільки представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Наумовим О. В. до апеляційної скарги додано Додаткову угоду № 1 до Договору № 17/02-23 про надання правової допомоги від 17.02.2023. Згідно Додаткової угоди адвокатське об`єднання «ЮС СТРІКТУМ» здійснює представництво ОСОБА_1 в судах загальної юрисдикції при розгляді справи № 127/28231/22 з метою захисту його прав та інтересів, що відповідає положенням ст. 651 ЦУ України.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як встановлено з матеріалів справи, 08 грудня 2022 року ухвалою Вінницького міського суду відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 10:00 год 10 січня 2023 року, надано відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву. Копія позовної заяви із додатками до неї на адресу відповідача ОСОБА_1 судом не направлялася.

На адресу відповідача ОСОБА_1 08 грудня 2022 року судом надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі, пам`ятку про права і обов`язки, повістку про виклик до суду. ОСОБА_1 відправлення суду не отримав.

Із довідки секретаря судового засідання встановлено, що 10 січня 2023 року учасники справи у підготовче засідання не з`явилися. Про наступне підготовче засідання - 08 лютого 2023 року о 14:00 год повідомлені учасники справи. Судова повістка, направлена відповідачу ОСОБА_1 повернулася не врученою по причині закінченням терміну зберігання.

Про відкладення підготовчого засідання на 15 березня 2023 року відповідач ОСОБА_1 повідомлений судовою повісткою, яка повернулася неврученою по причині закінчення терміну зберігання.

Також відповідач ОСОБА_1 не повідомлений про дату наступного підготовчого засідання 04 квітня 2023 року, оскільки судова повістка повернулася до суду не врученою по причині закінченням терміну зберігання.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 27 квітня 2023 року. Судова повістка ОСОБА_1 повернулася до суду не врученою по причині відсутності адресата за вказаною адресою.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу по судового розгляду по суті на 14:00 год 18 травня 2023 року. Судова повістка ОСОБА_1 повернулася без вручення по причині відсутності адресата за вказаною адресою.

У судовому засіданні оголошено перерву на 14:00 год 14 червня 2023 року. Інформації щодо вручення відповідачу ОСОБА_1 судової повістки на вказану дату матеріали справи не містять.

Із наведеного слідує, що відповідач ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання і таке повідомлення було обов`язковим.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , а його представник Наумов О. В. у судовому засіданні обґрунтовують свої вимоги неналежним повідомленням судом відповідача про дату, час і місце засідання суду.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце судового засідання, що згідно пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Відтак рішення суду в оскаржуваній відповідачем ОСОБА_1 частині підлягає до скасування з ухвалення в цій частині нового рішення.

Положеннями частини другої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Якщо шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (наприклад, діяльністю, пов`язаною із використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), така відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє відповідним об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно із роз`ясненнями, наданими у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Задовольняючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі є батьками потерпілої ОСОБА_4 , яка в результаті дорожньо-транспортної пригоди загинула. З урахуванням ступеню негативного впливу на життя та свідомість позивачів, їх моральні страждання, які вони понесли через втрату єдиної доньки, їх душевні страждання, яких вони зазнали у зв`язку зі смертю їх єдиної дитини, суд визначив моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню відповідачем ОСОБА_1 на користь кожного із позивача, у розмірі по 470 000,00 грн.

Апеляційний суд враховує обставини за яких сталося ДТП та ставиться з максимальним розумінням до втрат, яких зазнали позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , як батьки загиблої їх єдиної дочки ОСОБА_4 . Погоджується із доводами позивачів про непоправну втрату, чим їм спричинено значну моральну шкоду. Позивачі пережили сильний психологічний стрес у зв`язку з такою втратою, змінився їх звичний спосіб життя, були порушені життєві зв`язки, вони були змушений докладати додаткові зусилля для організації свого подальшого життя.

У деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини заподіювача шкоди, при цьому ключовий елементом при визначенні вини чи невинуватості є ступінь дбайливості та обачності деліквента.

У ч. 1 ст. 614 ЦК України зазначено, що вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання.

Проте, оскільки відповідач не приймав участі в розгляді справи у суді першої інстанції, до уваги не було взято і оцінено всі конкретні обставини даного випадку, такі, зокрема, як ставлення заподіювача винної особи до скоєного, який своїми діями сприяв усуненню фактичних немайнових наслідків правопорушення.

Так, відповідачем ОСОБА_1 до апеляційної скарги додані докази, а саме дві розписки: від 31 жовтня 2020 року та від 05 листопада 2020 року. Зазначає, що із розписки від 31 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 отримав від підозрюваного в кримінальному провадженні ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 132 500,00 грн. як компенсацію матеріальної та моральної шкоди, спричиненої їх сім`ї загибеллю їхньої дочки.

Розпискою від 05 листопада 2020 року ОСОБА_2 стверджує, що він отримав від підозрюваного у кримінальному провадженні ОСОБА_1 грошову (допомогу) суму у розмірі 170 400,00 грн. як компенсацію матеріальної та моральної шкоди, спричиненої їх сім`ї загибеллю їх дочки, зазначивши у розписці про те, що до ОСОБА_1 будь-яких претензій з приводу відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди не має і в подальшому заявляти не буде.

Факт відшкодування відповідачем ОСОБА_1 у тому числі моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_2 також підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_2 , допитаного слідчим СУ ГУ Національної поліції у м. Києві Даданенком О. С., в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000958 від 30 жовтня 2020 року, у яких він повідомив про те, що повністю водієм ОСОБА_1 були відшкодовані усі матеріальні та моральні збитки, причинені смертю їх доньки і до водія ОСОБА_1 ніяких претензій ні він, ні його дружина не мають і в подальшому мати не будуть.

У своїй апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , обґрунтовуючи незаконність судового рішення вказав на те, що позивач ОСОБА_2 подав заяву від 05 листопада 2020 року про відмову у визнанні його потерпілим, в якій відмовився подавати заяву про визнання його потерпілим, зазначивши, що ані він, ані інші члени сім`ї до ОСОБА_1 . претензій щодо завданої моральної і матеріальної шкоди не мають і мати не будуть. Отже, отримані ОСОБА_2 кошти від ОСОБА_1 на компенсацію моральної шкоди були спрямовані саме подружжю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що свідчить про те, що моральна шкода, завдана ОСОБА_2 і ОСОБА_3 була відшкодована ОСОБА_1 в повному, визначеному потерпілими обсязі.

Враховуючи наведене, підтвердження відповідачем ОСОБА_1 суми сплати шкоди оригіналами розписок, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, апеляційний суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачам підлягає моральна шкода, завдана в результаті ДТП, у розмірі 400 00,00 грн. кожному.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно з ч.2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, із приписів вищенаведеної правової норми випливає, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду в особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, виникає лише в разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування такої шкоди, і лише щодо відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Судом встановлено, що станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «LAND ROVER DISCOVERI», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200559747.

Також судом встановлено, що загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 60 000,00 грн. (5000,00 х 12 = 60 000,00 грн.). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування в порядку пункту 27.3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», становить по 30 000,00 грн.

До такого ж висновку у цій справі прийшов Вінницький міський суд Вінницької області, стягнувши з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 30 000 (тридцять тисяч) гривень страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок смерті дочки. Рішення в ці частині не оскаржується.

З урахуванням того, що частка моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ «СК «Саламандра», складає по 30 000,00 грн. кожному позивачу, решта суми моральної шкоди завданої їм внаслідок смерті дочки в результаті дії джерела підвищеної небезпеки підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача ОСОБА_1 , і розмір такої шкоди становить по 370 000,00 грн. (400 000,00 грн. - 30 000,00 грн) кожному.

До апеляційної скарги відповідачем додані докази, а саме дві розписки: від 31 жовтня 2020 року та від 05 листопада 2020 року. Згідно розписок, написаних ОСОБА_2 , у 2020 році він отримав від ОСОБА_1 загальну суму в розмірі 302 900,00 грн. (132 500,00 + 170 400,00). Зі змісту розписок встановлено, що відповідач ОСОБА_1 передавав батькові загиблої ОСОБА_4 - ОСОБА_2 кошти, призначенням яких є компенсація за завдану шкоду сім`ї.

Об`єктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки.

Позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є подружжям та батьками загиблої ОСОБА_4 , і відповідно до положень ст. 1200 ЦК України у зв`язку із смертю потерпілої мають право на відшкодування шкоди.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що отриманні ОСОБА_2 гроші від ОСОБА_1 , отримані позивачем в інтересах сім`ї, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню моральна шкода у розмірі по 218 550,00 грн. (370 000,00 грн. - (302 900,00 грн.: 2)) кожному.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанцій в оскаржуваній частині не можна визнати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню.

Апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди і розподілу судових витрат та додаткове рішення цього ж суду від 20 червня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У резолютивній частині постанови апеляційного суду, відповідно до пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, зазначається, зокрема, про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною шостою цієї статті якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У цій справі про відшкодування моральної шкоди відповідачем ОСОБА_1 , завданої смертю фізичної особи, позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави.

Оскільки позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були звільнені від сплати судового збору при подачі позову до суду, їх позов задоволено частково, судовий збір в сумі 4 371 грн підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_1 . Решта судового збору підлягає компенсації за рахунок держави.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі понесли витрати на професійну правничу допомогу, про що вони зазначили у заяві про стягнення судових витрат, поданій до суду 16 червня 2023 року, де просили стягнути пропорційно з обох відповідачів на користь обох позивачів по 19 500,00 грн. кожному (том 2 а. с. 1-5).

Така заява позивачів була частково задоволена додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2023 року.

Отже, із скасуванням рішення Вінницького міського суду від 14 червня 2023 року в частині задоволених позовних вимог до ОСОБА_1 , втрачає силу і додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2023 року в частині стягнення із відповідача ОСОБА_1 на користь позивачів витрат на правничу допомогу.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Лабик Р. Р. надав копії: договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 305/__ від 06 листопада 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» та ОСОБА_2 ; додатку № 1 до цього договору; договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 306/__ від 06 листопада 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» та ОСОБА_3 ; додатку № 1 до цього договору; витягу із Єдиного реєстру адвокатів України та свідоцтва адвоката Лабика Р. Р. про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7311/10 від 01 березня 2019 року; ордера серії АІ № 1314627 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 адвокатом Лабиком Р. Р.; ордера серії АІ № 1314628 на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_3 адвокатом Лабиком Р. Р.; детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги адвокатом Адвокатського об`єднання у цивільній справі № 127/28231/22 за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Саламандра» і ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на виконання умов договору про надання професійної (правової) правничої допомоги № 305 від 06 листопада 2020 року, укладеного із ОСОБА_2 , та договору про надання професійної (правової) правничої допомоги № 306 від 06 листопада 2020 року, укладеного із ОСОБА_3 , згідно якого загальна кількість витраченого часу на надання правничої допомоги клієнтам становить 13 годин 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в 3000,00 грн становить 39 000,00 грн (том 2 а. с. 10-14, 17-21, 26-27, 28, 6, 7 на звороті, 8-9).

Враховуючи висновок суду про часткове задоволення апеляційної скарги та позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивачів підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно в сумі по 5 232 грн 50 коп. кожному

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на суму 437 100 грн., що становить 46,5 %, та відмови в задоволенні заявлених позовних вимог, що складає 53,5 % вимог, оскаржених ОСОБА_1 , відповідачу належить компенсувати за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 7 543 грн 50 коп. (судовий збір, що підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги - 14 100 грн 00 коп. / 53,5 % вимог, у задоволенні яких відмовлено).

Разом з тим, згідно з положеннями частини десятої статті 141 ЦПК України, відповідачу необхідно компенсувати за рахунок держави судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 3 172 грн 50 коп. (7 543 грн 50 коп. - 4 371 грн 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені адвокатом Наумовим Олексієм Валентиновичем, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2023 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат, а також додаткове рішення цього ж суду від 20 червня 2023 року в частині стягнення із ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 218 550 (двісті вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 218 550 (двісті вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5 232 (п`ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 50 коп. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 232 (п`ять тисяч двісті тридцять дві) гривні 50 коп. витрат на правничу допомогу.

Компенсувати за рахунок держави ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 3 172 (три тисячі сто сімдесят дві) гривні 50 коп.

Решту судових витрат компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 червня 2024 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: С. К. Медвецький

Т. М. Шемета