Справа №490/521/24
Провадження №2/490/2017/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.,

за участю секретаря Циганкова Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства"Сенс Банк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Укрсоцбанк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року відмовлено у відкритті провадження позивачу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 27.03.2024 року ухвалу від 30.01.2024 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року відведено суддю ОСОБА_5 від розгляду цивільної справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2024 року визначено головуючого суддю Чаричанського П.О.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року прийнято до провадження та відкрито провадження у вказаній справі.

Ухвалою суду від 25.04.2024 року залучено правонаступника відповідача - АТ "Сенс Банк".

В своїй позовній заяві позивач просив визнати припиненим кредитне зобов`язання за тілом кредиту за кредитним договором № 640/171-К171 від 05 квітня 2006 року в розмірі 21564,67 євро, встановивши залишок кредитної заборгованості позичальника в розмірі 13435,33 євро.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.04.2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 640/171-К171, згідно якого позивач отримав на споживчі цілі суму у розмірі 35 000,00 євро зі сплатою 10,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 04.04.2016 року. В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту був укладений договір поруки №640/171-П171/1 від 05.04.2006 року, за яким ОСОБА_2 зобов`язалася перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання зобов`язань останнього щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Також такі ж самі договори поруки були укладені з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.10.2016 року у справі №490/5017/16-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до позичальника та поручителів про стягнення з останніх в солідарному порядку заборгованості за вказаним договором кредиту, вимоги кредитора задоволені частково. Стягнуто в солідарному порядку з позичальника та поручителів на користь кредитора заборгованість, яка станом на 19.04.2016 року становила 1 085 912,77 грн., яка складалась і : суми заборгованості за тілом кредиту - 24 163,58 євро (687 883,96 грн.), суми заборгованості за відсотками - 13 481,72 євро (383 794,91 грн.), пені за несвоєчасне повернення кредиту - 500 євро (14 233,90 грн.). Рішення набрало законної сили 28.10.2016 року.

Вважає, що усі платежі здійснені ним після 24.06.2007 року слід зараховувати на погашення основної заборгованості - тіла кредиту, оскільки після закінчення строку кредитування кредитор втратив право на отримання процентів за користування кредитом на умовах договору. Тому на думку позивача, залишок заборгованості, визначений кредитором в розмірі 24163,58 євро підлягає зменшенню на 10728,25 євро , сплачених ним після 24.06.2007 року, та безпідставно зарахованих на оплату процентів за послуги кредитування, які на час сплати були припинені.

За таких обставин порука також є припиненою з 07 січня 2008 року шість місяців від 07 квітня 2007 року дня настання обов`язку повернення кредиту у повному обсязі. Проте, банк звернувся з позовом до поручителів 16 травня 2016 року.

Посилаючись на зловживання банку, яке виразилося в отриманні надмірного прибутку шляхом не повідомлення позичальника про реальний борг за тілом кредиту, позивач просив визнати припиненим кредитне зобов`язання ОСОБА_1 за тілом кредиту за кредитним договором № 640/171-К171 від 05 квітня 2006 року в розмірі 21 564, 67 євро, встановивши залишок кредитної заборгованості у розмірі 13 435,33 євро.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. В своєму відзиві на позовну заяву просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю з тих підстав, що позовні вимоги ОСОБА_1 вже були предметом розгляду у справі №490/5017/16, а обставини, що наведені в позовній заяві, зводяться до переоцінки встановлених вже рішенням суду фактів.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що 05.04.2006 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 640/171-К171, відповідно до якого позивач отримав на споживчі цілі суму у розмірі 35 000,00 євро зі сплатою 10,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 04.04.2016 року. /а.с.7-9/.

В якості забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором кредиту був укладений договір поруки №640/171-П171/1 від 05.04.2006 року, за яким ОСОБА_2 зобов`язалася перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання зобов`язань останнього щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. /а.с.10/.

Також був укладений договір поруки №640/171-П171/2 від 05.04.2006 року, за яким ОСОБА_4 зобов`язалася перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання зобов`язань останнього щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. /а.с.11/.

Також був укладений договір поруки №640/171-П171/3 від 05.04.2006 року, за яким ОСОБА_4 зобов`язалася перед кредитором солідарно з позичальником відповідати за виконання зобов`язань останнього щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. /а.с.12/.

16 травня 2016 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 640/171-К171.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 16.10.2016 року у справі №490/5017/16-ц за позовом ПАТ "Укрсоцбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення з останніх в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №640/171-К171 від 05.04.2006р., вимоги кредитора задоволені частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь кредитора заборгованість, яка станом на 19.04.2016 року становила 1 085 912,77 грн., яка складалась із : суми заборгованості за тілом кредиту - 24 163,58 євро (687 883,96 грн.), суми заборгованості за відсотками - 13 481,72 євро (383 794,91 грн.), пені за несвоєчасне повернення кредиту - 500 євро (14 233,90 грн.). Рішення набрало законної сили.28.10.2016 року./а.с.13-16/.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до наданого позивачем копії кредитного договору № 640/171-К171 слідує, що кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості є 04.04.2016 року./а.с.7/.

Всупереч цьому боржник не виконав вимоги договору та кредитор змушений був звернутися до суду з позовом. Рішенням суду від 17.10.2016 року стягнуто заборгованість за вказаним договором кредиту. /а.с.13-16/.

Відповідно до ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Главою 50 ЦК України визначено припинення зобов`язання, зокрема ст. 598 ЦК України визначені підстави припинення зобов`язання, однією з яких є: припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, ст.599 ЦК України.

В своїй позовній заяві позивач просить визнати припиненим кредитне зобов`язання, оскільки є порушення умов кредитного договору щодо черговості зарахування сплачених ним коштів на погашення тіла кредиту та безпідставне зарахування їх на погашення процентів за кредитом, що призвело до безпідставного збільшення обсягу боргових зобов`язань. Також позивач вважає порушеними права поручителів внаслідок стягнення грошових коштів поза межами строку дії договорів поруки.

З позовної заяви ОСОБА_1 про захист прав споживача вбачається, що позивач фактично оспорює суму боргу за кредитним договором № 640/171-К171 від 05 квітня 2006 року, що фактично вже розглядалось судом по справі № 490/5017/16-ц.

Статтею 129 Конституції України визначено основні основні засади судочинства, зокрема засаду - обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обставини на які позивач посилається в даному позові, з приводу наявності кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 640/171-К171 від 05 квітня 2006 року, раніше встановлювались та досліджувались судом, а саме рішенням суду від 17.10.2016 року, справа №490/5017/16-ц.

З даного приводу суд зазначає, що не вправі надавати оцінку і переоцінку власному рішенню суду, крім випадку перегляду рішень за нововиявленими або виключеними обставинами.

Відповідно до ч.1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права.

У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Отже, невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності. (Постанова Верховного Суду від 29.11.2019р. по справі №805/5043/15-а).

На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства"Сенс Банк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів слід відмовити з огляду на те, що дані вимоги позивача не можуть бути застосовані в межах подання нового позову, а повинні бути застосовані при подачі апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства"Сенс Банк", треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.О. Чаричанський