КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №553/539/24
Провадження № 2/552/1884/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2024 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого суді Кузіної Ж.В.
секретаря судового засідання Кумир О.О.
за участю прокурора ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної служби здоров`я України, Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 квітня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін.
Представник позивач прокурор Полтавської окружної прокуратури Книш С.Р. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених у позові.
Представник Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду додаткові пояснення згідно яких позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представник Національної служби здоров`я України у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома..
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив до суду не надходили.
Відповідно до довідки від 24.09.2024 року на офіційному веб-сайті Київського районного суду м. Полтави розміщено оголошення про виклик ОСОБА_2 в судове засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Суд, керуючись ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача та не подання відзиву відповідачем ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, на підставі наявних у матеріалах справи даних та доказів.
Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.
Судом установлено, що 23.09.2022 року ОСОБА_2 вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , чим спричинив їй середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № СЕ-19/117-23/328-ІТ від 12.01.2023. З отриманими тілесними ушкодженнями потерпілу госпіталізовано до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», де вона знаходилася на стаціонарному лікуванні з 03.10.2022 по 10.10.2022 рік, з яких :
1) у ВАзЛІТ з 23.09.2022 по 02.10.2022 (10 ліжко-днів);
2) у хірургічному відділенні з 03.10.2022 по 10.10.2022 (7 ліжко-днів).
Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука, від 11.04.2023 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0001650 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням із потерпілою.

Згідно листа № 01-16/161 від 26.01.2023 року КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», на лікування потерпілої ОСОБА_3 , витрачено з Державного бюджету кошти у розмірі 6 222 грн. 49 коп., з місцевого бюджету кошти в розмірі 133 444 грн. 60 коп., відповідно калькуляції витрат на лікування.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено відшкодування матеріальної шкоди при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно ч. 1ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Як роз`яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» у кримінальному судочинстві відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого може покладатися тільки на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). В усіх інших випадках, передбачених ч. 4 ст. 93-1 КПК, таке відшкодування провадиться в порядку цивільного судочинства.

Аналіз положень глави 9 цього Кодексу дає підстави для висновку про те, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 129 КПК України).

За загальним правилом для покладення на особу відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями, суду необхідно встановити склад цивільного делікту (правопорушення): неправомірні дії (бездіяльність) особи, шкода, її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між ними.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

П. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року вказує, що визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Відповідно п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів того, що відповідачем відшкодовано кошти, які витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 .

Винна особа зобов`язана відшкодовувати витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину особи, тому невідшкодування ОСОБА_2 до бюджету, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_3 є порушенням інтересів держави щодо надходження належних коштів до бюджетів всіх рівнів з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 396 грн. 67 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.10,12,81, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 до Державного бюджету України витрати на лікування у сумі 6 222 грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 до бюджету міста Кременчука Полтавської області витрати на лікування у розмірі 133 444 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 396 грн. 67 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Кременчуцька окружна прокуратура Полтавської області, місце знаходження Полтавська область, м. Кременчук, просп. Свободи,4а, код ЄДРПОУ .

Національна служба здоров`я України, місце знаходження м. Київ, просп.. Степана Бандери, 19,

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області , місце знаходження Полтавська область, м. Кременчук, площа Перемоги,2,

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не встановлено.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 листопада 2024 року.

Головуючий Ж.В.Кузіна