Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2544/19

04 листопада 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача - Поповича В.В. (в режимі ВКЗ),

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2019 року АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу.

Представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з фізичної особи (побутового споживача) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» (в структуру якого входить Надвірнянське відділення), , не облікований об`єм природного газу в сумі 35353 грн. 66 коп. та витрати за експертизу побутового лічильника газу в сумі 1518 грн. 94 коп., тобто всього суму заборгованості 36872 грн. 60 коп.

Також просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві і просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в ході розгляду справи позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» не визнали і просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач зокрема пояснила, що 10.06.2019 нею було укладено договір розподілу природного газу на умовах Типового договору розподілу природного газу за адресою АДРЕСА_1 , з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» в особі Надвірнянського відділення, про що свідчить інформаційний лист на її ім`я.

Однак, 18.06.2019 року Надвірнянським відділенням їй було припинено газопостачання методом перекриття крана дворового вводу, ніби-то за втручання в роботу ЗВТ, про що складено акт від 18.06.2019 року. При цьому, працівники Надвірнянського відділення АТ «Івано-Франківськгаз» їй пояснили, що нею не оплачено рахунок №69017202 від 27.05.2019 року, яким ніби-то їй визначено недооблікований (донарахований) об`єм природного газу на 35353 грн. 66 коп., виписаний на підставі акту про порушення №257 від 22.02.2019 року.

Вважає, що вказана в рахунку на оплату №69017202 від 27.05.2019 року сума 35353 грн. 66 коп. за ніби-то недооблікований (донарахований) об`єм природного газу не підлягає оплаті, оскільки її не стосується, адже вона стала абонентом тільки 10.06.2019 року.

А відповідач повинен безкоштовно відновити їй постачання природного газу в належний їй житловий будинок, що по АДРЕСА_1 до мережі газопостачання, поновити надання послуг з газопостачання.

Разом з тим, в подальшому остання заявила клопотання, в якому просила, з підстав наведених у ньому, зупинити провадження у даній справі.

Згідно ухвали суду від 15.02.2021 року дане клопотання було задоволено і постановлено зупинити провадження у справі №348/2544/19 за позовом АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №348/1278/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про захист прав споживачів послуг з газопостачання.

Відповідно до ухвали суду від 18.04.2024 року провадження у даній справі поновлено і призначено її до розгляду, з викликом учасників по справі, постановивши продовжити провадження зі стадії судового розгляду.

Однак в подальшому, після поновлення провадження у справі відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`являється, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлена належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомила, заяви про слухання справи у її відсутність на адресу суду не надходило.

З даного приводу суд зазначає наступне:

Згідно із ч.3 ст.13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд прийняв заходи для повідомлення особи про час та місце розгляду справи, забезпечивши відповідачу можливість з`явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі, тому визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Частиною 1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктами 1 ч.3 ст.223 ЦПК України, визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Таке положення пов`язане з дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами та із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов`язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п.4 ч.3 ст.129 Конституції України).

Крім цього, у відповідності до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Також, прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд з прав людини, констатує, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника (рішення у справі «Писатюк проти України»).

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності відповідача ОСОБА_1 , оскільки остання будучи належним чином повідомленою про судове засідання до суду повторно не прибула та не повідомила про причини своєї неявки.

Отже, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника (в попередній судових засіданнях), дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що АТ «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), на підставі ліцензії виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 19.03.2015 року серії АЕ №642458 (переоформленої рішенням від 14.09.2015 року №2302), а з 29.06.2017 року на підставі Постанови НКРЕКП № 852, та є оператором газорозподільної системи (Оператор ГРМ) в розумінні ст.37 ЗУ «Про ринок природного газу». Основна діяльність даного суб`єкта господарювання полягає в здійсненні розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться в його власності або користуванні, відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

З грудня місяця 2015 року відносини між Оператором ГРМ та споживачами природного газу, в тому числі і побутовими споживачами, регулювалися нормами ЗУ «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329-VІІІ, Кодексом газорозподільних систем (Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) 30.09.2015 року №2494, зареєстровани в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за №1379/27824 та умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року № 2498 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції за № 1384/27829 та іншими законами України.

Відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, «Оператор газорозподільної системи (Оператор ГРМ) суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління».

Таким чином, АТ «Івано-Франківськгаз» (в структуру якого входить Надвірнянське відділення) є Оператором ГРМ і в своїй діяльності керується Кодексом газорозподільних систем та іншими чинними (на момент виникнення правовідносин) нормативними документами.

Відповідно до приписів ст.40 ЗУ «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п.2 глави 2 розділу І Кодексу газорозподільних систем, «Оператор ГРМ відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані, та розвиток (будівництво) газорозподільної системи, яка на законних підставах перебуває у його власності чи користуванні, належну організацію та виконання розподілу природного газу».

Пункт 2 глави 1 розділу VI Кодексу передбачає, що «Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498».

Згідно пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу, «Договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року №2494. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема споживання природного газу.

Відповідно до п.7.4 Типового договору розподілу природного газу, Споживач зобов`язується: «... 2) своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві-приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу); 5) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; ..».

Відповідно до п.5 розділу 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, якщо в разі реконструкції чи технічного переоснащення об`єкта побутового споживача, зміни його власника та щодо нових побутових споживачів, що будуть приєднані до газорозподільної системи Оператора ГРМ, є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладення договору постачання природного газу з новим власником, побутовий споживач (новий власник) повинен самостійно звернутися до постачальника із спеціальними обов`язками з відповідною заявою про внесення змін до персональних даних або укладення договору постачання природного газу.

Як вбачається із заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутових споживачів) від 01.04.2016 року, відповідач засвідчила даний документ своїм підписом та повідомила проте, що її батько ОСОБА_2 помер (а.с.9).

Як перевірено судом, відповідачу було рекомендовано звернутися в Надвірнянське відділення ПАТ «Івано-Франківськгаз» з підтверджуючими документами для переоформлення особового рахунку плати за газ на нового власника, проте в порушення п.7.4 Договору остання не виконала свої зобов`язання, особовий рахунок не переоформила. Фактично ОСОБА_1 переоформила особовий рахунок з 01.06.2019 року, тому до вказаного періоду в усіх інформаційних джерелах Оператора ГРМ зазначалась інформація: споживач ОСОБА_2 , кількість осіб - 4, площа - 130,7 м.кв. (а.с.10).

Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 111071860 від 18.01.2018 року, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 , яка зареєстрована за вказаним місцем проживання з 20.08.2010 року.

Отже, як з`ясовано судом, договірні відносини між Оператором ГРМ АТ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ», та відповідачем ОСОБА_1 з надання послуг з розподілу природного газу фактично існують, про що свідчить факт використання природного газу. Дані про об`єми використання природного газу підтверджуються випискою з особового рахунку бази даних «Gazolina», де відповідач зареєстрована як споживач за номером (а.с.24).

Виходячи з положень ст.ст.6, 526, 626-631 ЦК України, укладений договір є обов`язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 22.02.2019 року комісією Оператора ГРМ - АТ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ» (Надвірнянське відділення) було проведено перевірку системи газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої було виявлено порушення. Зокрема, згідно п.1 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем: «1. У разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу».

Отже, 22.02.2019 року представником Оператора ГРМ в присутності відповідача було складено акт про порушення №257, про що ОСОБА_1 була ознайомлена під підпис (а.с.11).

Також представниками Оператора ГРМ в присутності відповідача було демонтовано ЗВТ (лічильник газу) типу PG G6, 1995 року випуску, заводський номер 8983797 з показником 73210,31 куб.м. для направлення його на експертизу в Сервісний центр АТ «Івано-Франківськгаз», про що було складено протокол-акт №76011-37-1787-0219 від 22.02.2019 року, зі змістом якого відповідач була ознайомлена під особистий підпис (а.с.12-13).

Як вбачається із вказаних актів, вони були підписані відповідачем, і зауважень чи заперечень у них не зазначено, а в протоколі-акті №76011-37-1787-0219 від 22.02.2019 року додатково було вказано номер телефону для уточнення інформації щодо часу та місця проведення експертизи.

Тобто, відповідач була повідомлена про день, час та місце проведення експертизи знятого в її приміщенні лічильника газу та не позбавлена можливості реалізувати своє право бути присутньою під час проведення експертизи лічильника газу 26.02.2019 року. Для захисту демонтованого лічильника від зовнішнього втручання до дня проведення експертизи його було поміщено в пакет та опломбовано номерною пломбою R25477740.

Відповідно до пункту 3.3.1. Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті (Наказ Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 року №619, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.01.2006 року за №53/11927), експертизу лічильника газу проводить комісія, яка призначається наказом по газопостачальній (газотранспортній) організації.

Згідно вказаного Положення (п.3.3.2) споживач має право бути присутнім під час проведення експертизи лічильника газу; при неможливості бути присутнім під час проведення експертизи споживач має право дати письмову згоду на проведення експертизи без його присутності або у присутності уповноваженої ним іншої особи. У разі відсутності споживача або вповноваженої ним особи при проведенні експертизи (у визначених в акті про демонтаж лічильника газу місці, даті та часі) така експертиза проводиться без присутності споживача або вповноваженої ним особи.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.02.2019 року комісія по проведенню експертизи, провела експертизу лічильника газу типу PG G6, 1995 року випуску, заводський номер 8983797 з показником 73210,31 куб.м. Цілісність пломби на упаковці, а саме пломба R25477740 не порушена (а.с.14-15). Під час експертизи лічильника проводилась фотофіксація.

Згідно висновку комісії, до лічильника було несанкціоноване втручання. Лічильник до експлуатації не придатний. Лічильник поміщено в пакет та опломбовано пломбою R25476486. Експертиза ініційована Оператором ГРМ.

Відповідно до п.1 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем: «1. До порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване відновлення газоспоживання; несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу);...».

Пунктом 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ встановлено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення.

При складанні акту про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії).

У п.8 даного Акту зазначено, що Комісія Оператора ГРМ з розгляду цього акта буде проводити засідання 01.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 . На засідання комісії запрошується споживач або уповноважена ним особа, у разі неявки на засідання комісії цей акт розглядається без участі споживача або уповноваженої ним особи. Відповідач на засідання комісії не прибула та не повідомила про причини своєї відсутності. З метою прийняття об`єктивного та правильного рішення засідання комісії було вирішено оголосити перерву до 01.04.2019 року. Кодексом ГРМ не передбачено повторного повідомлення Споживача про засідання комісії, оскільки інформація щодо уточнення дати та часу могла бути надана відповідачу в телефонному режимі, згідно п.8 вищевказаного Акту.

Згідно з п.11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, «За результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. За результатом розгляду акту, про порушення №257 від 22.02.2019 року комісією прийняте рішення про його задоволення повністю, про що складено протокол, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17-18).

Згідно із ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. На виконання даного протоколу було складено акт-розрахунок не облікованого (дорахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартість. Розрахунок проведено за період з 08.11.2018 року по 21.02.2019 року (а.с.19). Згідно даного розрахунку відповідач зобов`язана була оплатити 35353 грн. 66 коп. Розрахунок проведено у відповідності до п.1 глави 3 розділу XI Кодексу: «... за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців)...».

У відповідності до п.12 глави 5 розділу XI Кодексу, вартість не облікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Про суму розрахунку відповідач була повідомлена листом №76011-5029-0519 від 27.05.2019 року, про що свідчить підпис на повідомленні про вручення від 28.05.2019 року (а.с.20, 21), проте борг відповідачем сплаченим не був.

Згідно розділу XII Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494, необлікований природний газ відноситься до фактичних витрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ, понесених Оператором ГРМ.

Відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року № 285, а також нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема, у таких випадках: «... 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ (засобів вимірювальної техніки) чи ГРМ; ..».

Таким чином, 18.06.2019 року надання послуг з розподілу природного газу даному Споживачу було припинено в зв`язку з втручанням в роботу ЗВТ (засобу вимірювальної техніки), відповідно до положень глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, про що складено акт №151 (а.с.25). Споживач була повідомлена про припинення газопостачання за втручання в роботу ЗВТ вищевказаним листом. Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу.

Згідно п.8 глави 9 розділу X Кодексу газорозподільних систем, «Якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок Споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ)». Враховуючи вищенаведене, відповідачу було направлено лист №76011-5029-0519 від 27.05.2019 року про відшкодування послуг пов`язаних з проведенням експертизи лічильника газу на суму 1518 грн. 94 коп. (а.с.23).

Як перевірено судом, оплата на момент звернення в суд не проведена, і відповідно заборгованість не погашена.

Не погоджуючись із вказаними вимогами АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», ОСОБА_1 в свою чергу звернулась в суд із позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» про захист прав споживачів послуг з газопостачання.

Просила суд ухвалити рішення, яким визнати дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» по припиненню газопостачання методом перекриття крана дворового вводу 18.06.2019 - безпідставним припиненням газопостачання. Зобов`язати ПАТ по газопостачанню та газифікації «Івано-Франківськгаз» безоплатно відновити позивачу постачання природного газу. Стягнути збитки за безпідставне припинення газопостачання у розмірі вартості планового місячного об`єму споживання на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. Визнати незаконним рішення комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ про задоволення повністю акту про порушення № 257 від 22.02.2019, яке оформлене протоколом від 01.04.2019 № 237.

Разом з тим, згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2023 року, з підстав, наведених у ньому, у задоволені вказаного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІВАНО-ФРАНКІВСЬКГАЗ ЗБУТ» - було відмовлено.

В ході розгляду зазначеної справи, суд прийшов до висновку, що «… споживач вчинила дїї, які засвідчили її бажання укласти договір розподілу природного газу та з 01.04.2016, приєдналась до умов договору розподілу природного газу на умовах Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498».

Крім того, в рішенні від 21.02.2023 року судом було констатовано, що «… сукупністю наданих відповідачем доказів, доведено несанкціоноване втручання в роботу лічильника газу, що призвело до непридатності експлуатації належного відповідачам лічильника газу та є порушенням, яке на підставі норм Кодексу ГРС є підставою для нарахування необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу та його вартості.

Позивачем по справі суду не було надано жодного доказу на спростування доводів відповідачем, зокрема Акт про порушення в судовому порядку не оскаржено, іншої експертизи лічильника, яка б спростовувала висновки експертизи, проведеної комісією газорозподільного підприємства (проведеної на замовлення, або за клопотанням сторони заявленої суду), суду не надано».

Також зазначено наступне: «… матеріалами справи підтверджується, що працівниками відповідача було встановлено порушення споживачем ОСОБА_1 Кодексу ГРМ, зокрема встановлено втручання в роботу ЗВТ, а саме на торці скла-корпуса відлікового механізму у нижній частині та на кришці корпуса відлікового механізму у місці прилягання скла-корпуса наявні сколи та подряпини від просування стороннього предмету який гальмував роботу відлікового механізму, що давало можливість використовувати не облікований газ. На склі-корпусі відлікового механізму з внутрішньої сторони наявні подряпини сторони наявні подряпини від стороннього предмету. Стороннім предметом пошкоджено тримач змінних коліс, зубці регульованого колеса та шестерні передавального валика. Зазначені зміни в лічильному механізмі лічильника впливає на коректність обліку спожитого газу.

В свою чергу, сама зміна конструкції лічильника газу безумовно призводить до викривлення даних обліку природного газу».

Суд звертає увагу, що «… суд дійшов висновку, що дії АТ «АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськ газ» щодо нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу у зв`язку з виявленим порушенням (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) і як наслідок припиненнямнадання послуг з розподілу природного газу Споживачу є такими, що відповідають нормам пункту 1 глави 2 та пункту 1 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем» та глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем».

Дане рішення було оскаржене в апеляційному порядку, проте відповідно до постанови Івано-Франківського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 20.06.2023 року залишене без змін.

Тобто, 20.06.2023 року рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.02.2023 року набрало законної сили.

З огляду на наведене, суд зазначає, що згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із вимогами ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зиконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Як визначено ч.3 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, з огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд прийшов до висновку, що позов АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу, підлягає задоволення.

Що стосується розподілу судових витрат між сторонами по даній справі, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду даного позову про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп. згідно платіжного доручення №364 від 04.12.2019 року.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», з відповідача в користь позивача слід стягнути 1921 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.16, 22, 526, 530, 626-631, 633, 634, 641, 642, 1166 ЦК України, керуючись ЗУ «Про ринок природного газу» №329-VІІІ від 09.04.2015 року, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим 30.09.2015 року Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) №2494, зареєстрованим 06.11.2015 року в Міністерстві юстиції України за №1379/27824, умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого Постановою НКРЕКП 30.09.2015 року №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції за №1384/27829, ст.ст.4, 12, 13, 43, 44, 76-82, 89,141, 223, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необлікований (донарахований) об`єм природного газу задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», , місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Ленкавського, 20, - вартість не облікованого об`єму природного газу в розмірі 35353 (тридцять п`ять тисяч триста п`ятдесят три) грн. 66 коп., та витрати на проведення експертизи побутового лічильника газу в сумі 1518 (одна тисяча п`ятсот вісімнадцять) грн. 94 коп., а всього 36872 (тридцять шість тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 60 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», , місцезнаходження: м.Івано-Франківськ, вул.Ленкавського, 20, - 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 14.11.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.