ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/204/24

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1578/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої недієздатною особою (суддя Супрун О.П.), ухвалене у м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження автомобіля 8 248 грн 08 коп. Позов мотивовано тим, що 22 серпня 2023 року було пошкоджено припаркований біля будинку АДРЕСА_1 автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачці. Автомобіль пошкоджений сусідом ОСОБА_3 шляхом кидання каміння, що було зафіксовано свідками. Відповідно до довідки дільничного офіцера поліції ВП ЧРУП в Чернігівській області від 19 вересня 2023 року при виїзді на місце події наряду поліції було виявлено ОСОБА_4 , який повідомив, що сусід ОСОБА_3 , який є недієздатним, кинув камінь в припаркований автомобіль «Volkswagen Passat», чим пошкодив лакофарбове покриття. З даного приводу з опікуном ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду роз`яснювального характеру. За доводами ОСОБА_1 , оскільки своїми неправомірними діями ОСОБА_3 пошкодив автомобіль позивачки та спричинив їй матеріальні збитки у вигляді витрат на ремонт автомобіля, а опікуном останнього є ОСОБА_2 , то саме остання має відшкодувати завдану шкоду.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2024 року позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 248 грн 08 коп. у відшкодування збитків, заподіяних внаслідок пошкодження автомобіля; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 500,00 грн вартості підготовки висновку експерта від 21.10.2023 №258 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу щодо визначення дійсного розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження автомобіля; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка у ході судового розгляду не спростувала доводів позивачки та не довела, що пошкодження майна останньої сталося не з її вини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що довідку дільничного офіцера неможливо прийняти як доказ доведення вини ОСОБА_3 , оскільки дільничний взагалі не встановлював особу, яка нанесла шкоду автомобілю. Також матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження механізму нанесення пошкоджень автомобілю позивача саме від удару каміння, не зафіксовані самі пошкодження. При цьому експертне дослідження проведено практично через 2 місяці. За доводами ОСОБА_2 , свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були на значній відстані від місця події і з протилежної від пошкодження сторони автомобіля, тому вони не могли чітко бачити, яким саме предметом було нанесено пошкодження. Відповідачка вказує, що суд не прийняв до уваги свідчення свідка ОСОБА_7 , який показав, що жодних свідків біля автомобіля він не бачив.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивачка вказує, що факт пошкодження її автомобіля ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили свідки, які в той час перебували поруч та бачили момент завдання шкоди. Свідок ОСОБА_8 пояснив, що був на місці події лише тоді, коли чоловік позивачки сварився із сестрою ПотужньогоС.О., і не зміг пояснити те, що було до цього. За доводами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в силу свого захворювання потребує постійного догляду і нагляду, в той час як у момент події він перебував на вулиці в місцях загального користування без будь-якого нагляду опікуна чи інших осіб, які б могли виконувати такий нагляд. Вважає, що належними, достатніми, достовірними та допустимими доказами даної справи повністю підтверджується факт завдання шкоди, особа та її вина у завданні такої шкоди, причинний зв`язок між діями винної особи та завданою шкодою, а також її розмір.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції відповідає.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.10).

22 серпня 2023 року чоловік позивачки ОСОБА_4 звернувся до органів поліції з заявою про проведення перевірки за фактом пошкодження автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: прибудинкова територія будинку №6 по вул.Рятувальників (а.с.56).

Згідно з довідкою №10955 від 19 вересня 2023 року про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, при виїзді на місце події наряду патрульної поліції 22 серпня 2023 року було виявлено ОСОБА_4 , який повідомив, що сусід ОСОБА_3 , який є недієздатним, кинув камінь в його припаркований автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , чим пошкодив лакофарбове покриття. З даного приводу у ОСОБА_4 було відібрано заяву працівниками поліції та з опікуном ОСОБА_2 проведено профілактичну бесіду роз`яснювального характеру, наголошено на більш уважне слідкування за діями сина (а.с.12).

Відповідно до висновку №258 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 21 жовтня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля легкового «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження від протиправних дій сторонніх осіб 22 серпня 2023 року, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,0 грн, станом на дату оцінки 22 серпня 2023 року складає 8 248,08 грн (а.с.13-25).

ОСОБА_2 призначена опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , що підтверджується посвідченням № НОМЕР_2 (2002) (а.с.60).

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1184 ЦК України встановлено, що шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності.

Оскільки ОСОБА_2 є опікуном над недієздатним ОСОБА_3 , саме відповідачка є тією особою, на яку може бути покладена відповідальність по відшкодуванню шкоди, заподіяної діями підопічного.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.69, ч.1 ст.90 ЦПК України свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

Саме дії недієздатного ОСОБА_3 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі спричиненням шкоди автомобілю позивачки. Вказане підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачкою ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Так, позивачка ОСОБА_1 особисто бачила з вікна своєї квартири момент, коли ОСОБА_3 кинув в автомобіль «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , камінь. Про це вона повідомила, будучи допитаною в якості свідка. Інші свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_5 також підтвердили, що особисто бачили як ОСОБА_3 влучив каменем у заднє праве крило автомобіля позивачки.

Доводи відповідачки, що свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не могли чітко бачити, яким саме предметом можливо було нанесено пошкодження автомобілю, і що ОСОБА_1 не могла спілкуватися з вказаними свідками, грунтуються на припущеннях та не спросмтовані належними, достатніми та допустимими доказами.

Також не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 , що свідок ОСОБА_8 не бачив інших свідків ( ОСОБА_5 і ОСОБА_6 ) біля пошкодженого автомобіля, оскільки, як вказує сама відповідачка, він прибув приблизно через хвилину після події, а тому не може підтвердити факти, які відбувалися в момент події.

Заперечення відповідачки щодо винуватості її сина є голослівними та не підкріплені жодними доказами. Вона не довела, що шкода, заподіяна позивачці, завдана не з вини її сина.

У довідці органу поліції про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, міститься опис пошкодження автомобіля пошкодження лако-фарбового покриття. При цьому, профілактичну бесіду проведено з ОСОБА_2 як з опікуном особи, яка здійснила пошкодження, і наголошено їй на більш уважне слідкування за діями сина.

У той же час локалізація пошкодження, його характер, розміри та інше зафіксоване в Акті технічного огляду колісного транспортного засобу, здійсненого експертом-автотоварознавцем, і фактично відповідає опису пошкодження, викладеного в заяві ОСОБА_4 від 22 серпня 2023 року.

Таким чином, є безпідставними твердження відповідачки про відсутність доказів доведення вини її сина у заподіянні шкоди позивачці та доказів самого пошкодження.

З урахуванням викладеного, встановлених обставин справи, доводи апеляційної скарги належними та допустимими доказами не підтверджені та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила в тому числі стягнути на її користь понесені судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.2, 8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими доказами.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачкою додано Договір №52/23 про надання правової допомоги від 18 жовтня 2023 року, за умовами якого ОСОБА_1 доручає, а адвокат Прокоф`єв Б.І. бере на себе зобов`язання надати клієнту правові послуги, зокрема представництво інтересів клієнта по справі за позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої недієздатною особою; клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду за надання правової допомоги.

Відповідно до Детального опису робіт (наданих послуг) від 29 жовтня 2024 року адвокатом Прокоф`євим Б.І. були надані наступні юридичні послуги по наданню правничої допомоги в Чернігівському апеляційному суді: попереднє ознайомлення з апеляційною скаргою по даній справі в обсязі 1 години; підготовка відзиву на апеляційну скаргу, розрахунку та організація її подання до суду в обсязі 4 години. Загальна вартість наданих послуг складає 3 000 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 сплатила на підставі договору №52/23 за правничу допомогу по даній справі 3 000 грн.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено, з неї на користь позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені останньою в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 серпня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: