РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 рокуСправа № 495/11885/23
Номер провадження 2/495/899/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Братків І.І.,

за участю секретаря судового засідання Райти Е.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника третьої особи Завгороднюк В.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якому просить позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач ОСОБА_1 з відповідачкою ОСОБА_3 з 14 лютого 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 11 березня 2017 року, актовий запис №68. Але починаючи з 2016 року вони проживають окремо.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 11 березня 2017 року Відділом державної реєстрації реєстраційної служби Білгород-Дністровського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №502.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2016 по справі №495/1844/16-ц з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 16.03.2016 та до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму частини для дитини відповідного віку

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2018 по справі №495/9163/17 з 14.11.2017 з позивача ОСОБА_1 було припинено стягнення аліментів за зазначеним вище рішенням суду. Стягнуто з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від її заробітку /доходу/, щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 однак, у зв`язку із неналежним утриманням нашого сина його матір`ю ОСОБА_3 , службою у справах дітей Білгород- Дністровської міської ради дитина була вилучена у матері та передана на утримання та виховання батьку дитини ОСОБА_1 . Також, зазначеним вище рішенням суду встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 за сином не доглядала, залишала його одного у будинку, при тому, що будинок на топиться, світла немає, взагалі утримує дитину у повній антисанітарії, голодного та не доглянутого. Як наслідок, дитина відстає у розвитку від своїх ровесників.

Згідно Довідки про склад сім`ї №43 від 03.11.2017, виданої КП «ЖЕО-1» відповідачкою спільний син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає з батьком мною за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Довідки №28 від 02.11.2017, спільний син подружжя ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьком ОСОБА_1 та знаходиться на його утриманні.

Відповідачка ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2018 по справі №495/9163/17, у зв`язку з чим згідно розрахунку старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповідачки ОСОБА_3 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка на 30.09.2022 складає 118016,48 грн. У зв`язку з вищезазначеним, 04.11.2022 ОСОБА_1 було подано заяву про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Станом на теперішній час відповідачка ОСОБА_3 взагалі не приймає участі у вихованні та утриманні спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не навідує його, не цікавиться його життям та станом здоров`я, на протязі тривалого часу як мати взагалі належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ від 01 листопада 2023 року відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Боярський О.О./ від 06 грудня 2023 року було задоволено клопотання позивача про витребування від органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до розпорядження №203 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2024 цивільну справу №495/11885/23 передано на розгляд судді Братків І.І.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 16 лютого 2024 року цивільну справу №495/11885/23 прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

В установлений судом строк відповідач ОСОБА_3 відзив на позов не подала.

20.02.2024 на адресу суду на виконання ухвали суду від 06.12.2023 надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

02.04.2024 на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області /суддя Братків І.І./ від 20 травня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив суд його задовольнити. Вказав, що відповідачка не займається вихованням дитини, не бере участі в його житті, дитиною не цікавиться.

Відповідачка ОСОБА_3 , у судове засідання 30.09.2024 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань не подавала. Суд ухвалив провидити таке судове засідання без її присутності. Разом з тим, у попередніх судових засіданнях, в яких ОСОБА_3 брала участь вона категорично заперечила щодо задоволення позовних вимог, пояснивши суду, що позивач не дає їй можливості бачитися з дитиною, відтак її єдина можливість побачити сина це коли він перебуває в школі.

Представник органу опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області Завгороднюк В.О. просила при винесені рішення суду врахувати наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та повністю підтримала висловлену в ньому позицію органу опіки і піклування.

Заслухавши доводи позивача, представника третьої особи, допитавши свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Сторони з 14 лютого 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, згідно з копією заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 березня 2019 року справа №495/8718/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №43 ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син біля батька /а.с. 13/.

Відповідно до справки №28 та копії акту від 01.11.2017 м. Білгород-Дністровський виданої про те, що ОСОБА_1 , 1984 року народження, зареєстрований в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.07.2012 де є власником частину будинку; зі слів сусідів за вказаною адресою, разом з ОСОБА_1 мешкає його син ОСОБА_6 , 2015 року народження та знаходиться на утриманні батька; факт проживання сина біля батька по АДРЕСА_2 та знаходження дитини на утриманні батька підтверджують сусіди: ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 /а.с. 14-15/.

З матеріалів справи вбачається, що 13.04.2018 Білгород-Дністровським міськрайонним судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН: НОМЕР_3 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частки від її заробітку/доходу щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 17/.

18.04.2018 державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області Тирновим Максимом Вікторовичем постановлено про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_7 на підставі виконавчого листа №495/9163/17 від 13.04.2018 виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам АСВП НОМЕР_7 від 30.09.2022 з якого встановлено, що згідно останнього розрахунку заборгованості віл 18.02.2020 заборгованість по аліментам станом на 31.01.2020 складала 44 549,98 грн. та станом на 30.09.2022 - заборгованість складає у сумі 118 016,48 грн /а.с 20/.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №300213397 від 17.02.2022 у ОСОБА_3 відсутнє будь-яке нерухоме майно.

Із відповіді №145382280 від 19.09.2022 вбачається, що відносно ОСОБА_3 в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно з відповіддю на запит №145382279 від 19.09.2022 Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, податковий номер:НОМЕР_6 за результатами якого - боржника за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває; інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

04.11.2022 адвокат Бережна Т.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області із заявою про кримінальне правопорушення (в порядку статті 214 КПК України), в якій просить внести відомості до ЄРДР за фактом заборгованості по аліментам станом на 30.09.2022 у сумі 118 016,48 грн.

Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому встановлено, що з 12.10.2017 малолітнім ОСОБА_6 став опікуватися батько, ОСОБА_1 , який з дитиною постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 судом розглядалась цивільна справа №495/9166/17, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про позбавлення батьківських прав. За результатами розгляду суд відмовив у задоволенні позову. Оскільки мати дитини не виправила свою поведінку по відношенню до дитини ОСОБА_1 у 2023 році повторно звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї особи ОСОБА_1 від 23.01.2024, № 9 складеного фахівцем із соціальної роботи МЦСС, потреби дитини задоволені в повному обсязі, дитина має окреме ліжко, одяг відповідає сезону. Батько забезпечує дитину матеріально та задовольняє потреби сина. Санітарно-гігієнічні умови проживання задовільні, батько належним чином виконує батьківські обов`язки. За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується посередньо, на превентивному обліку не знаходиться. До адміністративної відповідальності не притягався (характеристика Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 22.01.2024 року № 63/2063). Відповідно до інформації від 22.01.2024, № 11/01-07, малолітній ОСОБА_6 навчається в 2-б класі ліцею № 1 м. Білгорода-Дністровського, регулярно відвідує заняття у ліцеї. Дитина завжди охайна, доглянута, має все необхідне приладдя для навчання, одягнута за сезоном. Батько дитини спілкується з педагогами, цікавиться його шкільним життям. Мати дитини відвідувала ліцей, цікавилася шкільним життям дитини, спілкувалася з класним керівником та практичним психологом. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї особи ОСОБА_3 від 22.012024 року № 8, складеного фахівцем із соціальної роботи МЦСС, ОСОБА_3 має намір прийняти участь у вихованні сина.

19.01.2024 під час здійснення обстеження умов проживання ОСОБА_1 спеціаліст служби у справах дітей запитав хлопчика про матір. Реакція дитини була негативна. Малолітній ОСОБА_6 не виявив бажання познайомитися з матір`ю заперечив будь-яке спілкування з нею. 31.01.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_3 не змогла пояснити чому протягом багатьох років, не спілкувалась з сином, не утримувала дитину, не цікавилась життям дитини, станом здоров`я, навчанням, не пояснила, яким чином вітала зі святами та з днем народження.

Тому враховуючи викладене, враховуючи думку дитини щодо порушеного питання виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради, як орган опіки та піклування вбачає наявні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 / а.с. 38-40/.

З наданого до висновку копії акту обстеження умов проживання від 11.10.2017 за адресою: АДРЕСА_3 ; умови проживання приватний будинок в якому відімкнено електропостачання. Приміщення потребує капітального ремонту: стеля напівобвалена, стіни обідрані, підлога місцями зірвана. Водопостачання централізоване, опалення пічне. В будинку старі поламані меблі, по підлозі розкиданий одяг та сміття, на підлозі стоїть миска із сечею; для виховання та розвитку дитини не створені умови для проживання дитини.

Відповідно до копії листа Міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді №312 від 16.06.2017 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із своєю дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на обліку сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах з 29.10.2015. ОСОБА_3 має рідну сестру ОСОБА_14 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з якою конфліктує та тітку ОСОБА_15 до порад якої не прислухається. Зі слів сестри ОСОБА_3 приходить ночувати за адресою: АДРЕСА_3 , постійно вживає алкогольні напої, в мешканні відсутнє електропостачання. Протягом соціального супроводу в МЦСССДМ фахівцями проводилась робота щодо збору документів, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті батька за місцем реєстрації, проведення ремонту в домі, підключення електроенергії, але ОСОБА_3 виконувати рекомендації не бажала. Проживала безкоштовно на квартирі, яку винаймали для неї ЦСССДМ два роки.

Згідно з доданого копії листа Команальний заклад «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» №911 від 12.07.2017 з якого вбачається, що при патронажі педіатричною службою по вул. Кропивницького була виявлена ОСОБА_3 , мати дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (повідомлення служб від 07.07.2017 №887), яка направлялась в бік свого будинку за адресою АДРЕСА_3 у збудженому стані, в брудному одязі, неохайна. При відвідування помешкання, яке складається з 5-ти кімнат не придатних для проживання, електроживлення т а води не має, приміщення захламлені, повна антисанітарія, дуже багато сміття. З`ясовано, що мати залишила дитину одну, зачинила на навісний замок та пішла. З продуктів - буханки хліба, 1,5 - 2 кг. цукерок. Малюк брудний, не доглянутий, спав з цукеркою у роті.

Відповідно до копії акту №9 оцінки потреб сім`ї/особи в графі висновки та рекомендації вказано, що під час обстеження з`ясовано, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , працює в ресторані « Перлина ». Батько дитини ОСОБА_1 чинить перешкоди у спілкуванні з сином. Зі слів матері вона спілкується з сином, ОСОБА_6 , в школі через класного керівника. Передає дитині подарунки через класного керівника.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 06 грудня 2022 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_17 у Білгород-Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №597, та змінила прізвище на « ОСОБА_3 ».

З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2019 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав - відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 19.02.2020 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2019 - залишено без змін.

Згідно з копією листа Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Білгород-Дністровський районний центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді зазначено, що з матір`ю проведено профілактичну бесіду щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків, рекомендовано приділяти увагу розвитку і здоров`ю сина, займатись його вихованням та забезпечити належний догляд за ним, створивши належні умови проживання. Жінка часто змінює місце проживання, що може нести загрозу здоров`ю малолітньої дитини. Відповідно направлено клопотання до Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності у зв`язку з ухиленням її від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина.

До справи долучено копію обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000422 від 05.11.2022 відносно ОСОБА_3 у вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кримінального кодексу України.

Відповідачка ОСОБА_3 долучила до матеріалів справи характеризуючий матеріал відносно себе. Згідно копії акту КП «ЖЕО№1» від 07.06.2023 який складено про те, що ОСОБА_3 - 1979 року народження, зареєстрована по АДРЕСА_3 . На підставі свідчення сусідів, ОСОБА_3 проживає у свого чоловіка ОСОБА_17 - 1996 року народження, який зареєстрований по АДРЕСА_5 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради №367 від 30 вересня 2022 року про визначення порядку спілкування матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двічі на місяць у неділю з 09:00 год. до 14:00 год. в місцях дитячих розваг.

Згідно з копіями довідок № 263 та № 408 виданих КНП « Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня» Білгород-Дністровської міської ради від 16.11.2023, згідно яких ОСОБА_3 на обліку у лікаря нарколога та психіатра Білгород-Дністровської МБЛ не знаходиться.

Відповідно до наданої копії характеристики виданої Релігійною організацією «Релігійна громада Перша Білгород-Дністровська церква» від 05.02.2024 вбачається, що поведінка ОСОБА_3 відповідає нормам суспільної моралі, а також віровчення. Старанно веде активну участь у служінні та церковних соціальних проектах. Стротенко ОСОБА_3 комунікабельна, не помічена в жодних скандалах та суперечках, має гарні відносини з іншими членами церкви. ОСОБА_3 співає в хорі, допомагає в церковному кафе, з початком війни бере участь у гуманітарних заходах церкви.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду, показала, що є бабусею дитини ОСОБА_6 . Вказала, що на її думку поведінка відповідачки раніше взагалі була дивною - вона била вікна і втікала. Пізніше вони розійшлися з ОСОБА_20 . ОСОБА_20 сплачував аліменти, пізніше служба повідомила, що ОСОБА_6 знаходиться в небезпеці і його необхідно забрати, після чого батько забрав дитину з лікарні і по теперішній час дитина проживає з батьком. Мати аліменти не сплачує, приходила у садок і забирала одяг дитини після чого батько забирав дитину закутану в одіяло. Мати до дитини жодного разу не приходила, не цікавилась ним та не приймала участі у його вихованні.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 вказав, що є дідусем ОСОБА_6 та батьком позивача ОСОБА_1 відповідно. Суду пояснив, що коли з`явилась дитина то відносини погіршилися між подружжям в наслідок чого вони розійшлися, дитина залишилась жити з батьком. Розповів про випадок, коли він прийшов забрати дитину з дитячого садку, прийшла мати поговорила з дитиною після чого дитина почала плакати. З чого зробив висновок, що дитина її боїться. За його переконанням залишати дитину з матір`ю не можн,а оскільки дитина їй не потрібна, коли вона приходила до ОСОБА_1 то лише посваритися.

Допитана у судовому засідання в якості свідка практичний психолог ОСОБА_10 надала до суду проектний метод вивчення особистості. Методика «Кінетичний малюнок сім`ї» згідно якого хлопчик зобразив на малюнку не всіх членів родини, що вказує на емоційний конфлікт. На малюнку фігури батька, ОСОБА_22 (співмешканки батька), сестри, братика та власне хлопчика, розміщених в одну лінію, на однаковій відстані та з руками, які тягнуться один до одного, що свідчить про близькість взаємин. Дитина ідентифікує себе з батьком на малюнку, так як зобразила і себе і батька в одязі однакового кольору. Дитина зобразила усмішки, що свідчить про психологічне благополуччя. Хлопчик малював малюнок послідовно, не роблячи пауз, не відволікаючись, що свідчить про відсутність напруги по відношенню до інших членів сім`ї. Хлопчик не зобразив на малюнку матері ОСОБА_3 .

За наполяганням сторони позивача у присутності психолога ОСОБА_10 . судом також був опитаний сам хлопчик ОСОБА_6 . Суду пояснив, що живе з батьком і саме батько водить його в школу. На запитання про матір ОСОБА_3 розповів, що ображений на неї, бо вона не привітала його з днем народження.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка була вчителькою початкових класів у присутності її захисника - адвоката Тузлукової І.П. (ордер про надання правничої допомоги серії ВН №1400972) пояснила суду, що 2 роки в 1-му та 2-му класі дитину до школи приводив тато, інколи дідусь, забирав також часто тато, інколи дідусь або ОСОБА_23 . Щодо рідної матері пояснила, що коли почалась війна діти навчалися на території 3-ї школи та батькам було дозволено спускатися в укриття, ОСОБА_3 підійшла запитала чи можна побачити ОСОБА_6 і тоді вона підійшла до нього вони поспілкувалися і розійшлися по класах. Пізніше вона підходила до школи, попросила побачити ОСОБА_6 . Свідок повідомила, що зараз урок. Тоді вона попросила передати ОСОБА_6 подаруночок. Коли прийшов дідусь забирати дитину зі школи то вчителька віддала подарунок, сказавшиЮ що це від матері. На наступний день прийшов батько і сказав, що не потрібно нічого передавати. Потім у 2-му семестрі підходила жінка просила передати подарунок для ОСОБА_6 , на запитання хто вона відповіла що є подругою ОСОБА_3 і свідок попросила забрати подарунок, і здається один раз вона зустріла та спитала як справи у ОСОБА_6 чи потрібно йому щось. Відтак матір дитини вона бачила приблизно 5-6 разів.

Оцінюючи досліджені в ході судового розгляду докази, суд виходить з такого.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

За статтею 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Також суд акцентує увагу, що такий висновок у відповідності до частини другої статті 212 ЦПК України не має для суду наперед встановленого значення та підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами.

Як вбачається з положень частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини другої статті 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (стаття 155 Сімейного кодексу України).

Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Тобто, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести, і його слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Слід також зазначити, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2021 року в справі № 592/17972/19 та інших.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що у спорі про позбавлення батьківських прав позивачу необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини.

Суд враховує, що відповідач не належним чином виконує свої обов`язки по утриманню дитини, однак заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, відповідачка цікавиться дитиною, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідка ОСОБА_11 яка підтверджує, що мати навідувалась до дитини, а також це не заперечується у висновку органу опіки та піклування, в якому зазначено, що мати має намір приймати участь у житті дитини.

За приписами ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

За правовим змістом згаданої норми Закону ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки, а саме особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Суд не може погодитися з висновком виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, як органу опіки та піклування №02-29/283 від 15.02.2024 в частині того, що доцільно в інтересах неповнолітньої дитини позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , відносно малолітнього ОСОБА_6 , оскільки він є недостатньо обґрунтованим, тому не може відповідати інтересам неповнолітньої дитини.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи висновку оцінки потреб сім`ї/особи від 22.01.2024, мати в теперішній час здійснює всі дії щодо можливості бачитися з дитиною, бажає приймати участь у її вихованні, однак позивач перешкоджає їй в цьому.

Суд також приймає до уваги, що ОСОБА_3 зверталась до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради із заявою про визначення порядку спілкування матері ОСОБА_3 з сином ОСОБА_6 /а.с. 90/, що свідчить про те, що мати дійсно бажає приймати участь у вихованні сина.

У постанові КЦС ВС від 23.11.2023 року (справа № 592/17972/19), Верховний суд дійшов наступного висновку, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

У статті 9 Конвенції ООН Про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності й з погляду на що ця міра судом застосовується тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Суд, розглядаючи цю справу, не встановив злісного ухилення матір`ю ОСОБА_3 від виконання її батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_6 .

В силу чого посилання на те, що відповідач ОСОБА_3 систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дитини в судовому засіданні не було доведено належним чином. Зважаючи на передбачену ст. 62 Конституції України презумцію невинуватості, суд не може розцінювати заяву про вчинення кримінального правопорушення та складений відносно ОСОБА_3 обвинувальний акт, як ухиляння від обов`язку утримувати дитину, допоки такі обставини не буде встановлено обвинувальним вироком суду, який набере законної сили.

Таким чином позивачем в судовому засіданні не доведено, що поведінка відповідача стосовно свого сина є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками й не надано суду достатніх доказів в чому полягає захист її інтересів шляхом саме позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків щодо дитини.

Також судом не встановлено фактів вчинення ОСОБА_3 негативного впливу на свою дитину чи такого ступеню бездіяльності, який якимось чином міг зашкодити інтересам такої.

Щодо наданого стороною позивача копії акту обстеження умов проживання від 11.10.2017 за адресою: АДРЕСА_3 то суд акцентує увагу, що такий доказ вже лягав в основу рішення рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.05.2019, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до тоді ще ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено і таке рішення залишене апеляційним судом без змін.

Отож з наданих позивачем доказів не вбачається наявність підстав, передбачених статтею 164 СК України, а тому суд вважає недоцільним застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав.

Разом з тим суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання дитини. На думку суду, таке вирішення спору надасть можливість відповідачеві усунути можливіо негативні наслідки у взаємовідносинах із сином та буде дійсно сприяти захисту інтересів дитини.

Керуючись ст. 5, 12, 18, 76, 81, 133, 134, 141, 200, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, ст. 150, 164, 166 Сімейного кодексу України, ЗУ "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дитини, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення: 10.10.2024.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса місця фактичного проживання: АДРЕСА_5 ;

Третя особа - Білгород-Дністровська міська рада Одеської області, як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська, 56.

Суддя Ірина БРАТКІВ