Справа № 180/1457/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мотуз Олександра Володимировича звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (далі АТ «Марганецький ГЗК») про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_1 з 1991 року перебував у трудових відносинах із АТ «Марганецький ГЗК». 16 грудня 2015 року на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується Актом № 23/7 про нещасний випадок форми Н-1 від 21 грудня 2015 року та актом проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 21 грудня 2015 року. У Акті форми Н-5 зазначено обставини, за яких стався нещасний випадок: о 12-00 годині ОСОБА_1 , підвісив ручну лебідку на верхній сегмент 19 окладу СВП-17, виконав демонтаж клинових замків 22 окладу, зачепив гачок ручної лебідки за стойку з ціликової сторони та почав її витягувати. ОСОБА_2 заходився на відстані 1,5 м. та спостерігав за станом покрівлі вироботки. О 12-15 годині між 17 та 18 окладами з покрівлі вироботки, зламавши затяжку, випав шматок зеленої глини розміром 0,7х0,5х0,3 м. та придавив праву ногу ОСОБА_1 до грунту вироботки. Комісія з розслідування нещасного випадку на виробництві вважає нещасний випадок пов`язаним з виробництвом. Позивачу було встановлено діагноз: перелом н/3 правої малогомілкової кістки, медіальної кісточки, заднього краю правої великогомілкової кістки з розривом діастального міжгомілкового синдесмоза та вивих стопи назовні. Згідно довідки МСЕК від 20 липня 2016 року позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності. Згідно довідки МСЕК від 31 травня 2023 року, позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та 45% втрати працездатності. У зв`язку із вказаною травмою порушено та продовжуються порушуватися нормальні життєві зв`язки позивача, на даний час самопочуття лише погіршується, негативні зміни у його житті є незворотними, що завдає йому душевного болю та страждань.

Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду в сумі 150000 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою від 22 липня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25 липня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свій відзив обґрунтовує тим, що Актом про нещасний випадок № 23/7, від 21 грудня 2015 року, єдиною особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є підземний гірник очисного вибою ОСОБА_1 , який не дотримувався вимог п.1.1.4, п.1.1.5 та п.2.2.1 Інструкції з охорони праці для підземного гірничого робітника очисного вибою ОТ-ОШ-01-13. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за Формою Н-1 №23/7 від 21 грудня 2025 року. Таким чином, ОСОБА_1 погодився, що нещасний випадок стався з ним саме в зв`язку з його недбалістю про особисту безпеку. Крім того, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, зокрема, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві та якими доказами це підтверджується

Письмовими матеріалами справи доводяться такі обставини.

Згідно трудової книжки, ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» з 21 травня 1991 року, зокрема: працював підземним електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання 4 розряду, підземним гірником очисного вибою 5 розряду (а.с.19-21).

16 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві перелом н/3 правої малогомілкової кістки, медіальної кісточки, заднього краю правої великогомілкової кістки з розривом діастального міжгомілкового синдесмоза та вивих стопи назовні.

Згідно з Актом форми Н-5 від 21 грудня 2015 року, проведено розслідування причин нещасного випадку. Встановлено, що 16 грудня 2015 року о 12-00 годині ОСОБА_1 , підвісив ручну лебідку на верхній сегмент 19 окладу СВП-17, виконав демонтаж клинових замків 22 окладу, зачепив гачок ручної лебідки за стойку з ціликової сторони та почав її витягувати. ОСОБА_2 заходився на відстані 1,5 м та спостерігав за станом покрівлі вироботки. О 12-15 годині між 17 та 18 окладами з покрівлі вироботки, зламавши затяжку, випав шматок зеленої глини розміром 0,7х0,5х0,3 м та придавив праву ногу ОСОБА_1 до грунту вироботки. Особою, яка допустила порушення законодавства про охорону праці, є підземний гірничий робітник очисного забою 5 розряду дільниці очисного видобутку руди шахти 3/5 ОСОБА_1 , який при виконанні робіт не дотримувався вимог проекту організації робіт, «Інструкції безпечного ведення робіт по вилученню кріплення при посадочних роботах на шахтах ПАТ «Марганецький ГЗК», паспорту на вилучення крепі при посадочних роботах в очисних вибоях за допомогою ручної лебідки і не турбувався про власну безпеку та здоров`я, чим порушив вимоги п.1.1.4, п.1.1.5, п.2.2.1 іннструкції про охорону праці для підземного гірничого робітника очисного вибою ОТ-ОШ-01-13 (а.с.10-11).

Згідно Акту №23/7 про нещасний випадок, пов`язаним з виробництвом, особою, яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці, є ОСОБА_1 (а.с.13-14).

Первинним оглядом МСЕК 20 липня 2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із трудовим каліцтвом (а.с.15).

Повторними оглядами МСЕК 05 липня 2017 року ОСОБА_1 було визначено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с.15 на звороті).

Повторними оглядами МСЕК 31 травня 2023 року ОСОБА_1 було визначено 45% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с.18).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 1 ст.237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов`язок відшкодувати моральну шкоду працівнику виникає у власника або уповноваженого ним органа лише за таких умов:

- наявність шкоди;

- порушення власником або уповноваженим ним органом законних прав працівника;

- неправомірні рішення, дії чи бездіяльність особи, яка завдала моральну шкоду;

- наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В позовній заяві представник позивача зазначає, що внаслідок порушення законодавства про охорону праці зі сторони відповідача, ОСОБА_1 втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода. Однак, не пояснює, в чому саме, на його думку, полягає порушення відповідачем законодавства про охорону праці.

Також, представник позивача вказує на те, що позивачу має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана каліцтвом, разом з тим, не зазначає, в чому саме полягає неналежне виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення травми у позивача.

Не зазначено й того, які права позивача були порушені відповідачем.

Суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності (ст.ст.12, 13 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вимоги цивільного процесуального законодавства, позивач повинен був надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності відповідача, так і докази спричинення йому моральної шкоди неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою. Що, на думку суду, зроблено не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Згідно доданих до позовної заяви документів, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався не внаслідок протиправних дій (бездіяльності) відповідача та не з його вини. Отже, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з АТ «Марганецький ГЗК» суми моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.12, 13, 77, 80, 263-268, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», місце знаходження: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Єдності, 62, .

Дата складення повного тексту судового рішення 15 листопада 2024 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна