Справа № 699/346/24
Номер провадження № 2/699/188/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2024 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за договором позики,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія "1 безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір позики №78781658.

За договором факторингу №14/06/21, укладеним 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "1 безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем до останнього перейшло право вимоги до відповідача за договором позики №78781658 від 18.02.2023 у розмірі 20260,45 грн, з яких 5350.00 грн - розмір заборгованості за основною сумою боргу, 14910,45 грн - розмір заборгованості за відсотками.

Позивач стверджує, що звертався до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги, однак відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №78781658 у розмірі 20260,45 грн та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 21.02.2024 відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, та роз`яснено їм права, передбачені ст.ст.178-180,191,193, ч. 5 ст.279 ЦПК України.

Ухвалою судді від 17.04.2024 на підставі ч. 7 ст. 81 ЦПК України було витребувано у позивача докази:

- оригінал Реєстру боржників №9 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021;

- оригінал доказу щодо отримання відповідачем коштів за договором позики №78781658 від 18.02.2023 (платіжне доручення або інше документальне підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний позичальником).

Також цією ж ухвалою суду на підставі ч.6 ст. 95 ЦПК України витребувано у позивача ТОВ оригінали документів, які надано суду в копіях:

- оригінал Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 з додатками №№1-6;

- оригінал додаткової угоди №10 від 23.08.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021;

- оригінал Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №9 від 23.08.2023 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Відповідач був повідомлений про розгляд справи в порядку, визначеному п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.

Протягом визначеного судом строку відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд даної справи з повідомленням (викликом) сторін до суду відповідач не подав.

Відповідно до ч. 8 ст.178ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов такого.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З матеріалів справи вбачається, що 18.02.2023 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів" (Позикодавець) та відповідачем (Позичальник) був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №78781658, за яким Позикодавець зобов`язався передати Позичальнику у власність грошові кошти у сумі 5350,00 грн на погоджений умовами Договору строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Сторони договору позики узгодили базову процентну ставку 2.5% в день (фіксована), знижену процентну ставку 1,125 % в день, проценту ставку ставку за понадстрокове користування позикою - 2,70%

Відповідно до п. 20 Договору він укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з п. 21 Договору він вважається укладеним після підписання його електронними підписами сторін (а.с. 5-6).

Матеріали справи не містять даних про те, чи отримав відповідач за указаним договором позику на свій банківський рахунок.

Ухвалою від 17.04.2024 суд витребовував у позивача оригінал доказу щодо отримання відповідачем коштів за договором позики №78781658 від 18.02.2023 (платіжне доручення або інше документальне підтвердження перерахування коштів на рахунок, вказаний позичальником).

Позивач таких доказів суду не надав із посиланням на те, що оригінали таких документів зберігаються у позикодавця, а позивач не володіє та не може володіти оригіналами цих документів, оскільки такі документи є банківською таємницею, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видав кредит.

При цьому суд звертає увагу, що позивач, вбачаючи, у тому числі з ухвали суду від 17.04.2024, що під час розгляду цієї справи доведенню, серед іншого, підлягає факт отримання відповідачем як позичальником кредитних коштів відповідно до умов договору, сам не надав суду таких доказів і не звертався до суду з клопотанням про витребування указаних документів в інших осіб.

Таким чином, суд виснує, що позивач не надав суду доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним договором позики, хоча не тільки мав таку можливість, а й був ухвалою суду зобов`язаний це зробити.

З наданих позивачем суду документів вбачається, що 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів", як Клієнтом, та позивачем, як Фактором, було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно з яким Фактор зобов`язався передати грошові кошти Клієнту, а Клієнт - відступити Факторові право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників (а.с. 8-9).

Згідно з п.1.2 цього договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Акту прийома-передачі Реєстру Боржників відповідно до Додатку №2.

Згідно з договором Реєстр боржників це інформація, що стосується Боржників, оформлена за формою, встановленою в Додатку №1 (форма Реєстру Боржників у паперовому вигляді) і Додатку №5 (форма Реєстру Боржників в електронному вигляді) до цього Договору.

Вказаний Додаток 1 до суду позивач не надав, що унеможливлює для суду встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників та копія Реєстру боржників №9 формі, встановленій у Додатку №1 до Договору (а.с. 13).

Крім того, суд звертає увагу, що сам Договір факторингу №14/06/21 позивач додав до позовної заяви не в повному обсязі, а вибірково надав певні сторінки.

Також позивач до позовної заяви додав Додаткову угоду №10 до Договору Факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 11), у якій частина тексту прихована.

У зв`язку із цим суд ухвалою від 17.04.2024 витребував у позивача оригінал договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 з додатками №№1-6 та оригінал додаткової угоди №10 від 23.08.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Проте позивач суду оригінали указаних документів не надав з посиланням на те, що на даний час ведеться активна претензійно-позовна робота по стягненню кредитної заборгованості, у зв`язку із чим надання позивачем до суду оригіналів цих документів є неможливим.

Крім того, позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав суду витяг з Реєстру боржників №9 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, який належним чином не засвідчений (а.с.13), у зв`язку із чим суд ухвалою від 17.04.2024 витребував (для огляду) у позивача оригінал Реєстру боржників №9 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Однак позивач указаний оригінал Реєстру боржників суду надати відмовився з посиланням на те, що документ містить дані про інших боржників, інформація щодо яких не може бути розголошеною відповідно до Закону України "Про захист персональних даних". Натомість позивач надав суду копію Реєстру боржників №9, зміст якої неможливо прочитати через неналежну якість копії.

Згідно з пунктом 1.2 договору факторингу №14/06/21 перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною цього договору.

Копія наданого суду Акта прийому-передачі Реєстру боржників №9 за Договором факторингу від 14/06/21 не є копією оригінала, оскільки текст цього акта частково прихований (а.с. 12), у зв`язку із чим ухвалою суду від 17.04.2024 витребувано у позивача оригінал Акту прийому-передачі Реєстру Боржників №9 від 23.08.2023 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Проте оригінал указаного документа позивач суду не надав без пояснення причин, надавши замість оригінала копію документа, що витребовувався.

Як доказ наявності заборгованості відповідача позивач надає розрахунок заборгованості за договором позики №78781658 від 18.02.2023 за період з 23.08.2023 по 31.01.2024, підписаний представником позивача ОСОБА_2 (а.с. 14). Однак, матеріали справи не містять відомостей щодо посади вказаної особи, її повноважень на складання такого розрахунку та можливої відповідальності за помилково складений розрахунок.

Наданий представником позивача розрахунок не є первинним документом, оскільки не відповідає вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідно до пп. 14 п. 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, первинним є документ, що містить відомості про операцію.

Згідно з пунктами 43, 44 Положення первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції (п. 51 Положення).

Відповідно до пункту 52 Положення первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 14) не можна вважати допустимим доказом наявності заборгованості відповідача за договором позики №78781658 від 18.02.2023, оскільки такі розрахунки не є первинними документами.

Суд зауважує, що при розгляді кредитних спорів суд зобов`язаний перевірити:

1) чи доведений факт отримання відповідачем як позичальником кредитних коштів відповідно до умов договору, наявність первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредитів та їх можливого погашення;

2) чи містять матеріали справи належний розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, де зазначено, яким саме чином та за який період пораховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на момент подання позовної заяви;

3) який саме порядок та які умови відступлення клієнтом факторові свого права вимоги до боржників передбачено договором факторингу (наприклад витяг з договору, де зазначено який порядок та умови відступлення права вимоги);

4) чи існувало на момент переходу прав за кредитним договором на підставі договору факторингу, у банку, а потім і у цесіонарія право вимоги до відповідача, саме у тому обсязі та на умовах, які зазначені у реєстрі заборгованостей боржників, в тому числі щодо сум початкового тіла кредиту, початкового проценту, пені і чи перейшло право вимоги заборгованості за якою не настав строк платежу на час укладення договору факторингу.

Однак позивач ні до своєї позовної заяви, ні у подальшому на виконання ухвали суду від 17.04.2024 про витребування доказів та оригіналів документів, не надав суду документів (доказів), які надають можливість суду встановити ці обставини в повному обсязі,

Відповідно до ч.10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання позивачем з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із ч.6 ст. 95 ЦПК України якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Оскільки позивач не виконав вимоги ухвали суду від 17.04.2024 про витребування доказів та оригіналів документів, суд здійснює розгляд справи за наявними у ній доказами, та не бере до уваги письмові докази, оригінали яких витребовувалися судом для огляду та не були йому надані - копію Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021; копію додаткової угоди №10 від 23.08.2023 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021; копію Акта прийома-передачі Реєстру Боржників №9 від 23.08.2023 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021.

Інших доказів по суті спору матеріали справи не містять та позивач не вказує обставин, які унеможливили йому подати інші докази на підтвердження заявлених вимог.

За таких обставин суд виснує, що позивач не довів у суді своїх вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Верховний суд у постанові від 13.01.2021 у справі № 264/949/19 указав, що відповідно до ч. 3 ст. 367ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості за договором позики №78781658 від18.02.2023 у розмірі 20260,45 грн, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статями 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити повністю.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн - залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032; інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.