Справа № 159/3490/24
Провадження № 2/159/1066/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

розглянувши у м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17.07.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє синів - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв`язку з чим 07.06.2023 року рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач вказує, що з 01.02.2024 року відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При цьому, відповідач є фізично здоровою людиною, інші особи на його утриманні не перебувають, офіційно працює, є депутатом Ковельської районної ради, має регулярний дохід, зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Неповнолітні діти сторін проживають з позивачем, однак остання не може самостійно забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу в розмірі, передбаченому законодавством на утримання неповнолітніх дітей, відсутність у платника аліментів інших утриманців, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подання позовної заяви і до досягнення найстаршим сином повноліття.

Крім цього, позивач вказує, що старшому сину сторін - ОСОБА_4 з 15.12.2014 року встановлено інвалідність.

Позивач самостійно здійснює догляд за дитиною-інвалідом від самого народження дитини впродовж усіх років подружнього життя та після розлучення.

Відповідач не приймає участі у вихованні, не здійснює догляд за сином, який є інвалідом, навіть не відвідує та не спілкується з дитиною. Син потребує постійної уваги, піклування та більшого матеріального забезпечення для існування, лікування та реабілітації.

Позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та з часу народження дитини не має змоги працювати, оскільки повинна постійно здійснювати догляд за сином для погодинного прийому ліків, годування, відвідування спеціалістів та постійно контролювання стану здоров`я.

В той же час, відповідач за період з 2020 року по даний час має право власності на ряд легкових автомобілів, земельну ділянку, житловий будинок, квартиру, має дохід від відчуження рухомого майна, страхових виплат, а також ним було задекларовано його особисті грошові активи.

Крім цього, 12.04.2024 року відповідач був зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна". Тобто, відповідач має прибуток та отримує дохід.

Вищевикладена інформація, на думку позивача, свідчить про абсолютно достатній рівень матеріального забезпечення відповідача та його фінансову здатність утримувати дітей та їх матір на час її проживання з дитиною, яка має інвалідність.

Враховуючи, що спільний син сторін, який має інвалідність, проживає з позивачем, а тому остання має право на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких позивач з об`єктивних причин повністю виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень, у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки.

Обґрунтовуючи вказаними обставинами свої позовні вимоги, позивач також просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та протягом всього часу проживання ОСОБА_1 з дитиною з інвалідністю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім цього, просила в порядку негайного виконання рішення стягнути з відповідача аліменти в межах платежу за один місяць та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2024 року відкрито провадження в цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, скориставшись своїм правом, 05.06.2024 року подав відзив на пред`явлений позов, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги визнає частково.

Зокрема, відповідач вказує, що за період з 07.06.2023 року по 01.06.2024 року сплатив на користь позивача 95477,21 грн. на утримання дітей, а тому доводи позивача про ненадання матеріальної допомоги не відповідають дійсності.

Також відповідачем сплачувались комунальні послуги за житло в АДРЕСА_2 , в якому зареєстровані діти та проживають з колишньою дружиною після розлучення.

Будучи депутатом Ковельської міської ради Волинської області, відповідач доходів не отримує, у його власності перебуває лише квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає колишня дружина з дітьми. Відповідач на даний час проживає на орендованій квартирі. Інші об`єкти рухомого чи нерухомого майна, які перебувають в власності відповідача у нього відсутні.

З 01.05.2024 року відповідач орендує нежитлове приміщення у м. Ковелі, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 28000,00 грн., яке здає в суборенду з 01.05.2024 року за ціною 40000,00 грн., та з цієї суми коштів сплачує орендодавцю ОСОБА_6 28000,00 грн.; 1420,00 грн. сплачує єдиний податок з фізичних осіб. Тобто, чистий заробіток (дохід) від здачі приміщення в суборенду складає 10580,00 грн. за один місяць.

Іншого заробітку (доходів) у відповідача немає.

Крім цього, позовну вимогу про призначення аліментів на утримання колишньої дружини відповідач вважає безпідставною, оскільки позивач визнана опікуном дитини- інваліда, отримувала та отримує по догляду за дитиною кошти в сумі 7131,10 грн. від держави з зарахуванням трудового стажу.

На даний час заробіток (дохід) відповідача не дозволяє утримувати колишню дружину.

Враховуючи викладене, відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково та призначити до стягнення з нього аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) просив відмовити повністю.

12.06.2024 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача, згідно якої позивач вказує, що твердження відповідача про оплату матеріальної допомоги у розмірі 95477,21 грн. за період часу з 07.06.2023 року по 01.06.2024 року не є предметом позову. Претензій у позивача щодо стягнення аліментів за 2023 рік до відповідача немає.

Крім цього, позивач вказує, що право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Позивач самостійно здійснює догляд за дитиною-інвалідом від самого народження дитини. Відповідач не приймає участі у вихованні, не здійснює догляд за сином, який є інвалідом.

На підставі вищевикладеного, позивач просила задовольнити позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, в повному обсязі.

17.06.2024 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в якому, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просив позовні вимоги задовольнити частково та призначити до стягнення з нього аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на одну дитину. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) просив відмовити за безпідставністю.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні серед матеріалів справи докази, прийшов до висновку про те, що позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено з копії свідоцтва про шлюб, сторони перебували у шлюбі з 17.07.2012 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 250.

Від вказаного шлюбу сторони мають дві неповнолітні дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження.

Згідно Акту обстеження умов проживання від 11.05.2024 року, встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю ОСОБА_7 в АДРЕСА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що неповнолітні діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що визнав відповідач у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька).

Згідно ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За домовленістю між батьками дитини, той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні, а у разі недосягнення такої згоди кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду.

Як вказує позивач, відповідач є фізичною особою-підприємцем та отримує стабільний дохід.

Відповідач не подав суду доказів на спростування доводів позивача та про те, що він немає доходів, достатніх для забезпечення дітей. Крім цього, у відзиві на позовну заяву визнав, що є фізичною особою-підприємцем та отримує певний дохід.

Таким чином вбачаються підстави для стягнення аліментів з відповідача у частці від його заробітку.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При цьому, за змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених положень закону вказує на те, що право вибору способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі надано тому з батьків, разом з ким проживає дитина.

Як убачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 просила суд стягнути аліменти з ОСОБА_2 на утримання їх спільних дітей у частці від доходу відповідача. Тобто, позивач самостійно визначилась із способом стягнення аліментів.

У відповідності до вимог ст. 12, 13 ЦПК України, сторони несуть тягар з доведення обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Беручи до уваги все вищевикладене, в тому числі й те, що неповнолітні діти проживають разом з матір`ю, на яку, окрім матеріального забезпечення дітей покладено й обов`язок з постійного виховання дітей, контролю, що потребує більше моральних затрат, враховуючи вік дітей, доходи платника аліментів, а також враховуючи приписи ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, згідно з якими обов`язок утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття стосується обох батьків, суд вважає, що за встановлених у справі обставин, визначений позивачем розмір аліментів та спосіб їх стягнення відповідає обставинам справи та нормам закону і буде достатнім та справедливим по відношенню до інтересів дітей.

Крім цього, відповідачем не було надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Сам факт необхідності сплати аліментів відповідач не заперечував, що також слід взяти до уваги.

Враховуючи положення зазначених вище правових норм та за наявності відповідної позовної вимоги одержувача аліментів про обрання нею способу стягнення аліментів у частці від доходу платника, розмір аліментів необхідно визначити у частці від доходу батька дітей.

Аліменти в розмірі 1/3 частини усіх доходів відповідача щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини усіх доходів щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 29.05.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Крім цього, згідно медичного висновку № 201 від 13.12.2018 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом підгрупи «А», має хронічне психічне захворювання.

Відповідно до індивідуальної програми № 6 від 08.01.2024 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує лікування та реабілітації, має високий ступінь обмеження до самообслуговування, пересування, спілкування, тощо.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Таким чином, з врахуванням вимог ст. 88 СК України, позивач має право на утримання від відповідача у зв`язку з перебуванням на її утриманні дитини з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду, а позивач опікується нею.

Відповідачем, знову ж таки, не було надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини, у зв`язку з перебуванням на її утриманні дитини з інвалідністю.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивач не має права на утримання від батька дитини, оскільки отримує відповідну соціальну допомогу, як безпідставні.

Зокрема, нормами ст. 88 СК України не встановлено перешкод та відповідних умов щодо стягнення аліментів на користь позивача в разі отримання нею соціальних виплат.

Аліменти в цьому випадку можуть бути призначені незалежно від таких виплат і лише за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідач таку матеріальну допомогу може надавати. Відповідних доказів на спростування цієї обставини він не подав.

Таким чином, враховуючи положення зазначених вище правових норм та за наявності відповідної позовної вимоги одержувача аліментів про обрання нею способу стягнення аліментів у частці від доходу платника, розмір аліментів на утримання дружини слід визначити у частці від доходу відповідача.

За таких обставин, з відповідача слід стягувати на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всього доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з 29.05.2024 рокуі на весь час її проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Крім цього, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України (належним чином підтверджені судові витрати позивача на професійну правничу допомогу та судовий збір в дохід держави).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 263, 264, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 77, 80, 84, 88, 141, 180-182, 184, СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини, з якою проживає дитина з інвалідністю, - задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всього доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 29.05.2024 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всього доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - з 29.05.2024 року і на весь час проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:П. Ю. БОЙЧУК