Провадження №2/447/571/24
Справа №447/1790/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30.09.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Іськів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Нафтогаз тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за участі: представника позивача ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_1

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію у розмірі 5 896,64 грн.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 19.11.2019 №329 ТОВ «Нафтогаз тепло» визначено виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання гарячої води на території міста Новий Розділ Львівської області. За адресою: АДРЕСА_1 , послуги з управління багатоквартирного будинку надаються ОСББ «Добробут Стуса2А», яке здійснює обслуговування внутрішньобудинкових мереж та здійснює запуск теплоносія до вказаного будинку. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Як зазначає позивач, нарахування за адресою: АДРЕСА_2 , проводиться за опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію витрачену забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та за абонентське обслуговування. Відповідно до п. 12 р. 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315 (далі по тексту - Методика № 315) обсяг теплової енергії витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Також, зазначив, що відповідач фактично користується послугами, які ТОВ «Нафтогаз тепло» надає споживачам м. Новий Розділ і відповідачу в тому числі. ТОВ "Нафтогаз тепло" як виконавець послуг з 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті https://www.naftogazteplo.com.ua/ розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Як зазначає позивач, протягом 30 днів з дня опублікування цього договору на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.

Таким чином, станом на момент подання даної позовної заяви у ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) утворилась заборгованість за послуги, що надаються ТОВ «Нафтогаз Тепло» з постачання теплової енергії в частині відшкодування витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Згідно з даними бухгалтерського обліку та розрахунку заборгованості за послуги, за період з 01.11.2019-30.04.2024 у Споживача/відповідачки утворилася заборгованість перед позивачем - ТОВ «Нафтогаз Тепло», яка становить 3 434 грн., послуги з постачання теплової енергії, в частині відшкодування витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 2209,47 грн., з яких 1 081,42 грн. - плата за абонентське обслуговування постачання теплової енергії, 1 128,05 грн. - плата за абонентське обслуговування постачання гарячої води, 193,02 грн. - інфляційне збільшення, 60,15 грн. - 3% річних.

Станом на дату звернення до суду відповідачка не погасила заборгованість, а тому позивач просить позов задовольнити та стягнути суму боргу у розмірі 5 896,64 грн.

Процесуальні дії

Ухвалою судді від 26.06.2024 у справі відкрито провадження і призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29.07.2024. Відповідачу визначено строк для подання відзиву, заперечень.

На адресу суду 29.07.2024 надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки, у якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки з 01.05.2019 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» змінив принципи відносин у процесу надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також запровадив нову термінологію та класифікацію комунальних послуг, вніс зміни в організацію надання комунальних послуг, зокрема з постачання теплової енергії. 24 червня 2021 року адміністративна колегія Північного міжобласного територіального Відділення Антимонопольного комітету України надала КП «Київтеплоенерго» обов`язкові для розгляду рекомендації утриматись від застосування Методики № 315 під час розрахунків зі споживачами, з якими не укладено договори відповідно до вимог нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та здійснити перерахунки споживачам, з якими були укладені до 1 травня 2019 року договори про надання комунальних послуг, розміру плати за послуги з централізованого опалення відповідно до Методики № 359. Відповідачка просить відмовити в позові, оскільки нового договору з нею не укладено, а позивачем здійснювались нарахування за новою Методикою № 315.

На адресу суду 30.07.2024 надійшов повторно відзив на позовну заяву від відповідачки, який аналогічний відзиву на позовну заяву, який перебуває у матеріалах справи 29.07.2024.

На адресу суду 23.08.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву , у якій зазначила, що квартира АДРЕСА_3 , знаходиться у багатоквартирному житловому будинку з централізованою системою опалення. За даною адресою послуги з управління багатоквартирного будинку надаються ОСББ «Добробут Стуса 2А», яке здійснює обслуговування внутрішньобудинкових мереж та здійснює запуск теплоносія до вказаного будинку. ТОВ "Нафтогаз тепло" як виконавцем послуг з 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті https://www.naftogazteplo.com.ua/ розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня опублікування цього договору на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин. З листопада 2021 року позивачем здійснювались нарахування за послуги з постачання теплової енергії в частині відшкодування витрати теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячої води відповідно до Методики №315. Відтак просить задоволити позовні вимоги повністю.

Від відповідачки 30.08.2024 надійшло заперечення на відповідь на відзив у якому зазначила, що у квартирі АДРЕСА_3 , встановлено індивідуальне опалення та від`єднано від централізованого опалення, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради від 12.09.2006 №398. Та виключає і унеможливлює факт отримання та користування послугою з централізованого теплопостачання і гарячого водопостачання, оскільки у квартирі встановлено двохконтурний газовий котел, який надає можливість здійснювати обігрів квартири і нагрів води самостійно. Відповідно до вищенаведеного вона не користується послугами з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, не має укладених договорів на надання таких послуг, а тому і не є споживачем відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Представником позивача надано пояснення щодо заперечення на відповідь на відзив, у яких надано розрахунок за постачання теплової енергії. Вказав, що у зв`язку з внесеними змінами до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, з листопада 2021 року послуга з постачання теплової енергії та гарячої води надавалась споживачам згідно з умовами договору, що укладається відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Квартира АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності відповідачу відключена від мереж централізованого опалення, що враховано ТОВ «Нафтогаз Тепло» під час розрахунку суми боргу. Однак, житловий будинок, в якому знаходиться квартира підключений до мереж центрального теплопостачання та відповідно, отримує послугу з постачання теплової енергії та гарячої води впродовж опалювальних сезонів. На момент подачі теплоносія до будинку АДРЕСА_1 та впродовж наступних періодів до ТОВ «Нафтогаз Тепло» не надходило жодне повідомлення та докази (копії відповідної проектної документації), які б засвідчували факт відключення житлового будинку АДРЕСА_1 від мереж центрального теплопостачання чи ненадання послуг з постачання теплової енергії. Щодо твердження відповідача про те, що опалення місць загального користування не відбувається, оскільки демонтовано прилади опалення у під`їзд, позивач зазначає, що нормативно-правовими актами не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, у разі відсутності окремих опалювальних приладів, оскільки система опалення (теплопостачання) складається не лише з приладів опалення, а й з трубопроводів та арматури. Якщо проектом на будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком. Також повідомив, що згідно з п. 39 Правил надання послуг з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1182, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води», а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

30 вересня 202 року на адресу суду від відповідачки надійшло заперечення, у яких повідомила, що відповідно до п.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а у п.7 Постанови КМУ №830 від 21.08.2019 «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» вказано, що визначення кількості та якості послуг здійснюється відповідно до умов договору. Тобто, взаємні права та обов`язки наступають з моменту укладення договору, а в неї з відповідачем не укладено договору про надання послуг та не акцептовано договору про приєднання, її квартира від`єднана від систем централізованого опалення. Додала виписку з протоколу №6 від 19.05.2019, де обрано модель договірних відносин, а саме індивідуальний договір про надання комунальних послуг. Також зазначає, що у під`їздах будинку та місцях загального користування відсутні прилади обігріву та інші нагрівальні системи, які б використовували централізоване постачання теплової енергії, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольни.

У судовому засіданні відповідачка заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Суд, з`ясувавши обставини, справи, заслухавши учасників судового процесу, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, заслухавши думку сторін та надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Відповідно до рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №329 від 19.11.2019 визначено ТОВ «Нафтогаз Тепло» виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води (а.с.9).

Згідно з розрахунком заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період 01.11.2019-30.04.2024 заборгованість складає 3434 грн.(а.с.10).

Відповідно до розрахунку заборгованості по платі за абонентське обслуговування за період 01.11.2021-30.04.2024 заборгованість складає 2209,47 грн. з яких 1081,42 грн. -заборгованість за надання теплової енергії, 1128,05 заборгованість за надання гарячої води.(а.с.12).

Відповідно до розрахунку заборгованості, розмір 3% річних та інфляційних втрат складає 60, 15 грн. та 193,02 грн. відповідно (а.с.11).

Згідно з актами про пуск теплоносія за період з 03.11.2021 - 03.11.2023, надано послугу з постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.13-15)

Згідно з актами готовості до опалювального періоду за період з 04.10.2021- 13.10.2023, здійснювався капітальний ремонт системи опалення (а.с.16-18).

Відповідно до копії технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 , власником квартири є ОСОБА_1 (а.с.21).

Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області №398 від 12.09.2006, затверджено проектно-технічну документацію про індивідуальне опалення з установкою КЦО, проект від`єднання квартирного опалення від загальної мережі будинку ОСОБА_1 за адресою: кв. АДРЕСА_4 .

Згідно з актом про прийняття в експлуатацію індивідуального теплопостачання та відключення квартири від внутрішньо-будинкових мереж ЦО і ГВП, відключено квартиру АДРЕСА_4 .

На адресу відповідача 06.01.2023 надсилалась вимога про сплату заборгованості, проте така була залишена судом без реагування , що стало підставою для звернення з позовом до суду (а.с.19) .

Відповідно до виписки з протоколу №6 загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут Стуса 2А» за адресою: кв. АДРЕСА_4 , обрано модель індивідуальний договір між співвласником багатоквартирного будинку та виконавцем комунальної послуги з поводження з побутовими відходами.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що квартира АДРЕСА_3 від`єднана від квартирного опалення від загальної мережі будинку та встановлено індивідуальне опалення з установкою КЦО. Будинок АДРЕСА_1 підключений до мереж центрального теплопостачання та відповідно, отримує послугу з постачання теплової енергії та гарячої води впродовж опалювальних сезонів, які надає ТОВ «Нафтогаз Тепло».

Позивач належним чином надавав послуги з постачання теплової енергії, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконала, чим спричинила заборгованість перед ТОВ «Нафтогаз Тепло» у сумі 5 896,64 грн., з них 3 434 грн., послуги з постачання теплової енергії, в частині відшкодування витрат теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення, 2209,47 грн. - плата за абонентське обслуговування за постачання теплової енергії та гарячої води, 193,02 грн інфляційне збільшення, 60,15 грн. 3% річних. Відповідачка не надала суду контррозрахунку щодо суми заборгованості.

Щодо тверджень позивачки, що у під`їздах будинку та місцях загального користування відсутні прилади обігріву та інші нагрівальні системи, які б для обігріву під`їзду використовували централізоване постачання теплової енергії, то суд не погоджується із такими та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надано визначення поняттям: спільне майно багатоквартирного будинку, відповідно до якого, спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі.

Оскільки житло відповідачки знаходиться у багатоквартирному будинку, вона зобов`язана нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №703/58/16-ц.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.

Статтею 2 цього Закону визначено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до п.28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні)системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку (приміщень загального використання) та його технічного обладнання і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі №311/3489/18 чинними нормативно-правовими актами, не передбачено звільнення споживачів від обов`язку оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та втрат трубопроводами системи опалення, у разі відсутності у них окремих опалювальних приладів.

Позивач здійснював розрахунок згідно з «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року та відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року.

Наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22 листопада 2018 року «Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» набрав чинності 25 січня 2019 року.

Зазначена методика розрахунку може застосовуватися після укладення із споживачами послуг нових договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 2 травня 2019 року №7/10.1/7260-19 щодо введення в дію з 1 травня 2019 року Закону України від 9 листопада 2017 року «Про житлово-комунальні послуги», згідно з вказаним Законом визначено нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку, змінено підходи до формування тарифів на комунальні послуги та нарахування плати споживачам, запроваджено відповідальність за неналежне виконання договору як для виконавців комунальних послуг, так і для споживачів цих послуг.

Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року застосовуються за умови укладення договорів про надання комунальних послуг за правилами та особливостями, визначеними Законом (тобто, нових договорів про надання комунальних послуг).

З 1 травня 2019 року Закон України «Про житлово-комунальні послуги» змінив принципи відносин у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, а також запровадив нову термінологію та класифікацію комунальних послуг, вніс зміни в організацію надання комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії.

Відносини, що виникають у процесі надання цих комунальних послуг споживачам, у зв`язку з укладенням нових договорів, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», введеним в дію з 1 травня 2019 року.

До укладення нових договорів (за виключенням випадку коли співвласники багатоквартирного будинку приймуть рішення про модель договірних відносин у своєму багатоквартирному будинку та укладуть відповідний договір із виконавцем за вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року, а також коли виконавці комунальних послуг укладуть індивідуальні договори згідно із ч. 7 ст. 14 цього Закону залишаються чинними та продовжують діяти раніше укладені договори про надання комунальних послуг.

Такі договори відповідають положенням Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року. №630.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року визначено умови перехідного періоду.

Відповідно до п 3. Розділу VI Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Такі типові договори були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1023«Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11грудня 2019року №1182»,якою затверджені правила надання послуги з постачання гарячої води. Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, №190 від 1 жовтня 2021 року.

Відповідно до п. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та станом на 1 грудня 2021 року і не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважатимуть укладені публічні договори приєднання за формою, встановленою Правилами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених Кабінетом Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022.

Позивачем ТОВ "Нафтогаз тепло" як виконавцем послуг з 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті https://www.naftogazteplo.com.ua/ розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Як зазначає позивач та не спростовано відповідачем, протягом 30 днів з дня опублікування цього договору на сайті на адресу позивача від відповідача не надходило жодних документів, які б підтверджували наявність рішення власників багатоквартирного будинку про обрання моделі договірних відносин.

Відтак, позивачем виконано вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг від 22 листопада 2018 року № 315 прямо пов`язане з введенням в дію нових публічних договорів приєднання.

Роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 11 лютого 2019 року «Щодо застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг при нарахуванні плати споживачам» передбачає, що нова Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом від 22 листопада 2018 року №315, зареєстрованим в Мін`юсті 28 грудня 2018 року за № 1502/32954, встановлює порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно роз`яснення Мінрегіону від 8 лютого 2019 року, Методика №315може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До того часу нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами.

Методика встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, а до укладення нових договорів споживачі отримують послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, визначені чинними на той момент нормативно-правовими актами та договорами.

24 червня 2021 року адміністративна колегія Північного міжобласного територіального Відділення Антимонопольного комітету України надала КП «Київтеплоенерго» обов`язкові для розгляду рекомендації утриматись від застосування Методики № 315 під час розрахунків зі споживачами, з якими не укладено договори відповідно до вимог нового Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та здійснити перерахунки споживачам, з якими були укладені до 1 травня 2019 року договори про надання комунальних послуг, розміру плати за послуги з централізованого опалення відповідно до Методики № 359. Адже воно (підприємство) без укладання нових договорів зі споживачами, здійснювало нарахування за новою Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.

Антимонопольний комітет звернув увагу на те, що старі договори зі споживачами не передбачають можливість застосування виконавцями послуг Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.

Відповідно до роз`яснень Міністерства розвитку громад та територій України, в тому числі які надавались листом від 2 травня 2019 року № 7/10.1/7260-19 до КМДА. Методика № 315 може застосовуватись виключно до нових договорів, які укладено згідно з вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року.

До часу укладення нових договорів, підприємства тепло-,водопостачання та водовідведення не можуть застосовувати Методику №315та здійснювати будь-які нарахування, посилаючись на неї,оскільки вона була розроблена Мінрегіоном на виконання ЗаконуУкраїни «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,який вступив в дію з 1травня 2019року.

Антимонопольний комітет зазначив, що Методика № 315 може застосовуватись лише після укладення споживачами нових договорів з виконавцями комунальних послуг (за вимогами Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До того часу, нарахування населенню за комунальні послуги має здійснюватися за чинними договорами та правилами. Тобто, тепло- та водопостачальні підприємства не можуть розподіляти воду і тепло відповідно до Методики № 315. Це є прямим порушенням умов чинних договорів зі споживачами.

Розподіл теплопостачальною організацією між споживачами обсягу спожитих у будинку комунальних послуг відповідно до Методики № 315, за умови відсутності нових договорів, може призвести до ущемлення інтересів споживачів таких послуг, шляхом понесення ними додаткових неправомірних витрат.

У позовній заяві представник позивача зазначила, що ТОВ "Нафтогаз тепло" як виконавець послуг з 01.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті https://www.naftogazteplo.com.ua/ розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Разом з тим, відповідачка не надала суду доказів звернення до позивача з пропозицією щодо обрання моделі договору про надання комунальних послуг або відмови від отримання послуг. При цьому, суд враховує, що впродовж опалювальних сезонів позивач забезпечував подачу теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актами пуску теплоносія до житлового будинку та актами готовності до опалювальних періодів, які підписані представниками сторін без зауважень та застережень.

Отже, нарахування за опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію витрачену для забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та за абонентське обслуговування за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювались за період з 01.11.2021 30.04.2024, (після укладення нового договору про надання комунальних послуг)відповідно до Методики № 315.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з приводу обов`язку відповідачки ОСОБА_1 оплачувати послуги з опалення місць загального користування є обґрунтованими, а тому позов щодо стягнення з відповідачки 5 896,64 грн. боргу слід задовольнити.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ТОВ «Нафтогаз тепло» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Нафтогаз тепло» заборгованість у розмірі 5 896 (п`ять тисяч вісімсот дев`яносто шість) грн.. 64 (шістдесят чотири) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Нафтогаз тепло» сплачений судовий збір в розмірі 3 028(три тисячі двадцять вісім) грн..

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування та ім`я сторін

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло», , місцезнаходження 04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 07.10.2024.

Суддя Друзюк М. М.