печерський районний суд міста києва
Справа № 726/113/24-ц
Пр. № 2-5278/24
27 серпня 2024 року Печерський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді - Новака Р.В.
при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.
справа № 726/113/24
позивач АТ КБ «Приватбанк»
предмет та підстави позову - витребування майна та стягнення заборгованості
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості, -
позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просить: витребувати у ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» транспортний засіб Mercedes-Benz S350, 2006 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 вартістю 435000,00 який був переданий ОСОБА_1 на підставі договору фінансового лізингу № KGH0A!00000441 від 29.08.2018; cтягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 156493,27 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 108767,71 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 265260,98 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що 29.08.2018 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000441, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. та зареєстрований у реєстрі під №4079, відповідно до умов якого лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Mercedes-Benz S350, 2006 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (п. 2.2. договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. Договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. Договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» 20 договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. Станом на даний час предмет лізингу відповідачем не повернуто, місцезнаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив. Посилаючись на ст.387 ЦК України, вважаючи, що ОСОБА_1 незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа спірним транспортним засобом, банк просить витребувати своє майно, у зв`язку з чим, вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.
Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 17.01.2024 справу за вказаним позовом передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.02.2024 вищезазначену справу прийнято до провадження судді Новака Р.В. за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подавав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток разом з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем проживання відповідача, проте, поштова кореспонденція повернулася на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Крім того, відповідача повідомляли про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади. Відзив на позов відповідач не подала, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280, 281 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 за № 2 передбачено, що відповідно вимог ст..ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У пункті 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009, ухваленого у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Згідно вимог ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
За змістом ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справед-ливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що 29.08.2018 між ОСОБА_1 та акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000441, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Бабіч Л.Ю. та зареєстрований у реєстрі під №4079 (а.с. 11-16), відповідно до умов якого Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а саме: Mercedes-Benz S350, 2006 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 (п. 2.2. договору лізингу). Відповідно до п. 2.3. договору лізингу строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2. договору лізингу) та складається з періодів (місяців) лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» 20 договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу.
Відповідно п. 2.2 договору лізингу, лізингодавець передає у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік виписку, ціна одиниці. Кількість та загальна вартість якого на момент укладення договору наведенні в статті 14 п. 14.1 цього договору, додатку №1, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних з виконанням договору, на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами договору.
Згідно п. 2.3 договору лізингу, строк користування лізингоодержувачем предметом лізингу становить 60 місяців (п. 14.2 договору лізингу) та складається з періодів лізингу, зазначених у додатку 2 «Графік сплати лізингових платежів» до договору лізингу та починається з дати підписання сторонами акту приймання передачі предмета лізингу.
У відповідності до 14.3 Договору лізингу лізингові платежі включають в себе: платіж з відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно додатку 2 (графік лізингових платежів); винагорода за користування предметом лізингу в розмірі 23,9 % річних від суми залишку невідшкодованої частини вартості предмета лізингу; платежі з відшкодування витрат лізингодавця, пов`язаних зі страхуванням предмету лізингу за цим договором згідно з додатком 2.
Сплату лізингових платежів лізингоодержувач здійснює на транзитний рахунок № НОМЕР_5 (п. 14.5. Договору лізингу).
30.09.2018 лізингодавець та лізингоодержувач підписали акт приймання-передачі предмету лізингу (а.с. 17).
Таким чином позивач надав суду докази, що підтверджують наявність договірних зобов`язань між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем.
Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо повернення майна, набутого за договором фінансового лізингу, які регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку та Закону України «Про фінансовий лізинг».
Відповідно положень ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ст.638, ч. 1 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізинго-одержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю - продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Як зазначено у ч.1, 2 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
Відповідно ч.1 ст.626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
За змістом ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання припиняються.
Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно положень ст. 10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізинго-одержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.
Згідно із п. 8.2.4. Договору лізингу якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, Лізингоодержувач не усунув подію дефолту, Лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за договором та повернути предмет лізингу, а Лізингодавець має право згідно зі ст. 651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Лізингоодержувачу відповідного повідомлення. Договір вважається розірваним у дату, зазначену в повідомленні.
Відповідно до додатку № 2 до Договору лізингу з 28.09.2018 Лізингоодержувач повинен був кожного місяця сплачувати загальний лізинговий платіж у розмірі 7500,00 грн (а.с. 16).
Останній лізинговий платіж лізингоодержувач здійснив 25.03.2021. Після цього лізингові платежі відповідачем не вносилися (а.с. 24-78).
Відповідно до п. 14.2 договору лізингу, з 29.08.2023 строк дії договору лізингу закінчився.
За загальними правилами, встановленими ст.ст. 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У разі порушення зобов`язання, відповідно ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом договору лізингу, що засвідчується його особистим підписом та його умови ним не спростовуються.
Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, наданих стороною позивача доказів, судом встановлено порушення відповідачем умов договору фінансового лізингу та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, що призвели до порушення прав АТ КБ «Приватбанк».
З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість яка виникла до моменту закінчення строку дії договору фінансового лізингу, з не отриманих лізингових платежів та становить: 156493,27 грн. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу, 108767,71 грн. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 265260,98 грн.
Так, ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором лізингу а також не повертає предмет лізингу, що є порушенням законних прав ті інтересі АТ КБ «Приватбанк».
Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, який перевірений судом на предмет його правильності та повноти.
Оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок сплати лізингових платежів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
У відповідності до частини першої статті 81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Частиною четвертою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, про обґрунтованість позову, а протилежного стороною відповідача суду не було доведено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд
Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про витребування майна та стягнення заборгованості - задовольнити.
Витребувати у ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» транспортний засіб Mercedes-Benz S350, 2006 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 вартістю 435000,00 який був переданий ОСОБА_1 на підставі договору фінансового лізингу № KGH0A!00000441 від 29.08.2018.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за лізинговими платежами у розмірі 156493 (сто п`ятдесят шість тисяч чотириста дев`яносто три) грн. 27 коп. в рахунок компенсації вартості предмета лізингу та 108767 (сто вісім тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 71 коп. відсотків за користування предметом лізингу, а разом 265260 (двісті шістдесят п`ять тисяч двісті шістдесят) грн. 98 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя Р.В. Новак