ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/8972/23

провадження № 22-ц/4809/1312/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дуковського О. Л., Карпенка О. Л.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2024 року у складі головуючого судді Мохонько В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , просила:

-встановити факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належні їй 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями розташованого в АДРЕСА_1 .

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , син якої, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08 вересня 2023 року, державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В. Є. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1465/02-31, в якій повідомлено, що з наданих для оформлення спадщини документів родинні відносини між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 , не підтверджуються. Крім того, зазначено, що з урахуванням наявних у нотаріальній конторі даних про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем внуком спадкодавця ОСОБА_2 , батько якого син спадкодавця ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , видати свідоцтво про право на спадщину на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 та недоодержану пенсію, не є можливим.

У зв`язку з викладеним, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2024 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та бабою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог визнання права власності в порядку спадкування суд виснував, що позивачка не довела наявності перешкод для оформлення своїх спадкових прав на належне спадкодавиці нерухоме майно, враховуючи відсутність відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, вимоги про визнання права власності за позивачекою не можуть бути задоволені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Константінов Олексій Федорович, подала до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення в частині відмови у задоволенні вимог про визнання права власності в порядку спадкування на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , і ухвалення нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції, про те, що в матеріалах справи відсутня відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину, а саме на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

Вказує, що зазначене спростовується наявністю в матеріалах справи постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1465/02-31 від 08 вересня 2023 року, виданої Державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 Ляшенко В. Є. зі змісту якої вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , не є можливим з двох підстав:

-документами, родинні відносини між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підтверджуються;

- з урахуванням наявних у нотаріальній конторі даних про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем внуком спадкодавця ОСОБА_2 , батько якого, син спадкодавця ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Тобто, відомості про реєстрацію місця проживання відповідача разом зі спадкодавцем на день її смерті, унеможливлюють для нотаріуса видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 саме на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

Крім того, як на наявність підстав задоволення позовних вимог, апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) в яких зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника адвоката Константінова О. Ф., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

29 червня 2021 року за реєстровим номером 5-371 державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Сибірцевою О. В., ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у спадщині, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 263400103 від 29 червня 2021 року, за ОСОБА_3 29 червня 2021 року зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.7).

07 вересня 2021 року за реєстровим номером 5-531 державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Сибірцевою О. В., ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/10 частку у спадщині, яка складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 273547462 від 07 вересня 2021 року, за ОСОБА_3 07 вересня 2021 року зареєстровано право власності на 1/10 частку житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.9).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16 липня 2022 року Відділом державної реєстрації смерті у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право власності на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 .

19 липня 2022 року ОСОБА_6 звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 (а.с.63).

20 липня 2022 року із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 звернулись інші внуки спадкодавця, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , батько яких - син спадкодавиці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.75).

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.83).

Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії № 1465/02-31 від 08 вересня 2023 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , син якої, батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , та недоодержану пенсію.

Підставами відмови нотаріус зазначила, що наданими документами, родинні відносини між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підтверджуються, і з урахуванням наявних у нотаріальній конторі даних про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем - внуком спадкодавця ОСОБА_2 , батько якого, син спадкодавця ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , видати свідоцтво про право на спадщину на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 та недоодержану пенсію, не є можливим (а.с.84).

Згідно витягу з реєстру мешканців міста Кропивницького, сформованого 25 липня 2022 року за інформацією з відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради на дату: 15 липня 2022 року, на час відкриття спадщини ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті були зареєстровані ОСОБА_9 , з 21 жовтня 1983, ОСОБА_10 , з 11 березня 2000 року, ОСОБА_11 , з 01 січня 2006 року, ОСОБА_8 , з 01 липня 2006 року, ОСОБА_1 , з 12 лютого 2009 року та ОСОБА_2 , з 21 квітня 2010 року (а.с.79).

Згідно довідки №518 від 11 вересня 2023 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_4 проживав з матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно до довідки №517 від 11 вересня 2023 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Як вбачається з довідки №516 від 11 вересня 2023 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 більше 10 років (а.с.21).

Представником позивача в суді апеляційної інстанції долучено належним чином завірені довідки квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький,які містять аналогічні відомості, що і в наявніих у матеріалах справи довідках голови квартального комітету, підпис якого не був посвідчений виконкомом районної ради.

Згідно довідки №359 від 10 жовтня 2024 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_2 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 більше 10 років (а.с.181).

Відповідно до довідки №360 від 10 жовтня 2024 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_3 за цією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.180).

Згідно довідки №361 від 10 жовтня 2024 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.179).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила, зокрема визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями розташованого в АДРЕСА_1 .

08 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби ОСОБА_3 , син якої, батько позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

08 вересня 2023 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В. Є. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1465/02-31, в якій повідомлено, що з наданих для оформлення спадщини документів родинні відносини між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_5 , не підтверджуються. Крім того, зазначено, що з урахуванням наявних у нотаріальній конторі даних про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем внуком спадкодавця ОСОБА_2 , батько якого син спадкодавця ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , видати свідоцтво про право на спадщину на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 та недоодержану пенсію, не є можливим.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заведено 19 липня 2022 року на підставі заяви про прийняття спадщини позивачки ОСОБА_1 (а.с.63).

20 липня 2022 року із заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , звернулись інші внуки спадкодавця, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , батько яких, син спадкодавця ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.75).

З наявних у матеріалах справи доказів видно, що у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття відповідач ОСОБА_2 до нотаріальної контори не звертався.

При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Так, частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Відповідно до довідки №517 від 11 вересня 2023 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 на момент її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки №516 від 11 вересня 2023 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 більше 10 років.

Згідно довідки №359 від 10 жовтня 2024 року, виданої головою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький, ОСОБА_2 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 більше 10 років.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Встановлено, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , як позивач, так і відповідач були зареєстровані за місцем фактичного проживання спадкодавця: АДРЕСА_1 .

Водночас фактичне місце проживання ОСОБА_2 є відмінним, оскільки останні 10 років він не проживав за адресою своєї реєстрації разом з померлою ОСОБА_3 ..

Наведені обставини підтверджені довідкою квартального комітету №25 Фортечного району м. Кропивницький.

Отже, оскільки ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 був зареєстрований, проте не проживав, а сама по собі реєстрація місця проживання не може вважатися саме місцем проживання та свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини, тому відповідач як спадкоємець не прийняв своєчасно спадщину, що відкрилася після смерті баби ОСОБА_3 , а отже, не набув права на спірне спадкове майно.

Такі висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) та від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Тобто право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

08 вересня 2023 року, державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В. Є., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема у зв`язку з тим, що в нотаріальній конторі наявні дані про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 іншим спадкоємцем внуком спадкодавця ОСОБА_2 , батько якого син спадкодавця ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас, оскільки ОСОБА_2 не проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою свого місця реєстрації та із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, відсутні підстави вважати, що він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам, тому судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, розташованого в АДРЕСА_1 , підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї позовної вимоги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, наявним у справі доказам та неправильним застосуванням судом норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Щодо розподілу судових витрат.

Представник позивачки в суді апеляційної інстанції просив залишити судові витрати по фактично понесеним, тому апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2024 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 3/5 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Дуковський

О.Л. Карпенко