ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Чернівці Справа № 724/1419/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Рукшинської сільської ради,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Скрипника С.М., -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про продовження дії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, повернуто заявнику.

Не погодившись із судовим рішенням представник заявника ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скарга мотивована тим, що 20.08.2024 року його довіритель звернувся із клопотанням продовження дії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном, де, крім іншого, просив суд призначити у справі судово-психіатричну експертизу.

Зазначене клопотання розглянуто не було, хоча таке було подано завчасно, містило в собі обґрунтування обставин, які свідчать про продовження хронічного стійкого розгляду ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку Провадження №22-ц/822/876/24

спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Згідно із ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступного.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам ухвала суду не відповідає.

Повертаючи клопотання ОСОБА_1 суд мотивував таке рішення тим, що у визначений строк зазначені в ухвалі про залишення клопотання без руху недоліки заявником не усунуті, а саме, що в порушення вимог ч.8 ст.300 ЦПК України не додано висновку судово-психіатричної експертизи, а вказана імперативна норма зобов`язує заявника подати вказаний доказ.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та в межах доводів апеляційної скарги приходить до наступних висновків.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14.11.2022 року визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним. Встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_1 . Встановлено строк дії рішення суду протягом двох років з дня набрання таким законної сили (а.с.63-64).

21 серпня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду клопотанням про продовження дії рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 листопада 2022 року про визнання ОСОБА_3 недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення ОСОБА_1 опікуном.

В мотивах клопотання заявник вказує, що згідно довідки Черешського психоневрологічного будинку-інтернат, ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в ньому, перебуває на повному державному забезпеченні з 06.01.2023 року, протягом останніх двох років стан здоров`я останнього не змінився, він продовжує хворіти (а.с.71-91).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 23 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що заявник у порушення вимог ч.8 ст.300 ЦПК України не подав до клопотання висновку судово-психіатричної експертизи на підтвердження своїх доводів про те, що ОСОБА_3 продовжує страждати на хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

На виконання вимог вказаної ухвали стороною заявника подано заяву про усунення недоліків, де вказано, що судово-психіатрична експертиза призначається органами досудового слідства та суду і проводиться за їх відповідним рішенням, у зв`язку із чим заявник позбавлений можливості подати до суду висновок судово-психіатричної експертизи, як доказ свідчення продовження хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_3 (а.с.).

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, повернуто заявнику.

Порядок розгляду справ про визнання особи недієздатною визначений главою 2 «Розгляд судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення дієздатності фізичної особи» розділу IV «Окреме провадження» ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років (ч.6 ст.300 ЦПК України).

Частиною 7 ст.300 ЦПК України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

За приписами ч.8 ст.300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно з ч.9 ст.300 ЦПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.

Як вже встановлено, в серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною.

Залишаючи клопотання заявника без руху та, в подальшому, повертаючи його, суд першої інстанції невірно розтлумачив положення ст.300 ЦПК України та прийшов до передчасного висновку про необхідність подання заявником висновку судово-психіатричної експертизи.

Законодавець визначив, що хронічний, стійкий психічний розлад має бути підтверджено відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. З огляду на те, що така експертиза призначається лише судом, ОСОБА_1 звертаючись до суду, крім іншого, заявив відповідне клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

За приписами ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно положень ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

За змістом п.2 ч.1 ст.105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Як вбачається із роз`яснень, наданих в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», судово-психіатрична експертиза обов`язково призначається для визначення психічного стану особи в справах про визнання громадян недієздатними.

Неподання заявником разом із клопотанням документів, передбачених ч.8 ст.300 ЦПК України, може бути підставою для відмови у задоволенні клопотання при розгляді його по суті, а не для залишення його без руху відповідно до вимог ст.185 ЦПК України. Вказане узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у п.7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в якому вказано, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Зазначене свідчить про те, що питання достатності або недостатності доказів на стадії відкриття провадження у справі не вирішуються.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом пункту 4 ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві».

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. ЄСПЛ зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Ухвалюючи 24 жовтня 1979 року рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» Європейський суд з прав людини виходив з того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд.

Про необхідність надання доступу до суду навіть особам, які вже визнані недієздатними, відповідно до часини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошується у пункті 33 рішення Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі № 49069/11 «Наталія Михайленко проти України».

Не розглянувши клопотання заявника про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд першої інстанції порушив вимоги ЦПК України, зокрема, порушив право ОСОБА_1 на справедливий суд.

Вказаний недолік суду не повинен ставитися в провину особі, яка звертається до суду з метою вирішення певного питання та захисту своїх прав або прав особи, в інтересах якої вона звертається до суду, та повинен бути виправлений судом.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновок суду першої інстанції про повернення клопотання є помилковим, а отже, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа передачі для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,379,381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Хотинського районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк