Номер провадження: 22-ц/813/6104/24
Справа № 501/2072/22
Головуючий у першій інстанції Смирнова В.В.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2024 року, постановленого під головуванням судді Смирнова В.В., у цивільній справі за позовом комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення грошової заборгованості за договором, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової заборгованості за договором у сумі 88756,18 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог, КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області зазначило, що 01.06.2018 року між КП «Міське управління житлово-комунального господарства «Чорноморської міської ради Одеської області (наразі КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) та ОСОБА_1 укладений договір про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та утримання бази відпочинку №656.

27.06.2022 року Іллічівський міський суд Одеської області ухвалив судовий наказ №501/1505/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «МУЖКГ» заборгованості за договором №656 від 01.06.2018р. у розмірі 88756,18 грн. 13.07.2022 року, за заявою ОСОБА_1 , Іллічівським міським судом Одеської області постановлена ухвала про скасування вказаного судового наказу

Згідно п.1.1, п.1,2, п.1.3 Договору, КП «МУЖКГ» з власних мереж забезпечує надання послуг водопостачання, водовідведення, електропостачання, а також експлуатацію та утримання інженерних комунікацій, забезпечує вивіз сміття, охорону, освітлення загальної території бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , а користувач відшкодовує витрати КП «МУЖКГ».

Договором передбачено, що плата за спожиті комунальні послуги сплачується щомісячно не пізніше 1 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

01.04.2020 року між КП «МУЖКГ» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до договору про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та утримання бази відпочинку від 01.06.2018 року.

Відповідач не виконує прийняття на себе зобов`язання за договорами, внаслідок чого у нього за період з 01 лютого 2020 року по 31 травня 2022 року, виникла заборгованість у розмірі 62835,12 грн. та пені у розмірі 1877,26 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь індекс інфляційних втрат у розмірі 19653,51 грн., 3% річних у розмірі 4390,29 грн. та судові витрати у розмірі 2481 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2024 року в задоволенні позову КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської областізвернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, апелянтзазначає, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що відповідач не виконує умови укладеного договору та не сплачує вартість наданих комунальних послуг, у зв`язку з чим має заборгованість за комунальні послуги.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 90 840 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. х 30 = 90 840 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 88756,18 грн., що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п. 1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення не відповідає в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при візуальному досліджені договорів вбачається, що підпис на додатковій угоді №1 від 01.04.2020р. до договору про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та утримання бази відпочинку від 01.06.2018р. не належить відповідачу ОСОБА_1 .

Однак, з таким висновком колегія суддів не погоджується у зв`язку з тим, що такий висновок зроблено з порушенням норм процесуального права, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на праві власності належить кв. АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвами про право власності, виданими 19.03.2007 року на підставі рішення виконкому Іллічівської міської ради від 21.02.2007 року (а.с. 16, 19, 20 т. 1).

01 червня 2018 року між КП «Міське управління житлово-комунального господарства «Чорноморської міської ради Одеської області» та ОСОБА_1 , укладено договір за № 656 про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та утримання бази відпочинку (а.с. 11-12 т. 1).

Відповідно до п.1.1, 1.2, 1.3 договору визначено, що КП «МУЖКГ» з власних мереж забезпечує надання послуг водопостачання, водовідведення, електропостачання, а також експлуатацію та утримання інженерних комунікацій, забезпечує вивіз сміття, охорону, освітлення загальної території бази відпочинку за адресою: АДРЕСА_1 , а користувач відшкодовує витрати КП «МУЖКГ».

Згідно п.3.9, 3.9.2. договору плата за спожиті комунальні послуги сплачується щомісячно за утримання бази відпочинку, вивіз сміття, охорону та освітлення загальної території, з розрахунку площі приміщення та тарифу 9.84 гривні за 1 кв.м. (9.84х67.4 кв.м.), а всього 663,22 грн. (а.с. 12 т. 1).

Згідно п. 4.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України.

01.04.2020р. між КП «МУЖКГ» та ОСОБА_1 укладена додаткова угода №1 до договору про відшкодування витрат з надання комунальних послуг та утримання бази відпочинку від 01.06.2018 року, згідно якої розрахунковою одиницею за утримання бази відпочинку, вивіз сміття, охорону та освітлення загальної території є 1 кв.м. приміщення користувача та тарифу складає в місяць 2359 грн. (35 грн.х67,4 кв.м.) (а.с. 13 т.1).

Щодо заборгованості з лютого 2020 року по травень 2022 року.

Звертаючись з позовом до суду про стягнення заборгованості КП «МУЖКГ» надало розрахунок, з якого вбачається, що ОСОБА_1 не проведено оплати згідно договору та додаткової угоди в період з лютого по березень 2020 року у розмірі 1326,44 грн. (663,22 грн. х 2 місяца), за квітень 2020 року у розмірі 12533,68 грн., та з травня 2020 року по травень 2022 рік у розмірі 58975 грн. (2359 грн.х25 місяців).

Відповідно до п.п. 3.5, 3.9.2. договору № 656 від 01.06.2018 року за домовленістю сторін встановлена плата з розрахунку площі приміщення та тарифу за місяць у розмірі 9,84 грн. х 67,4 кв.м., а всього 663, 22 грн. (а.с. 12 т. 1).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.04.2020 року до договору № 656 від 01.06.2018 року, п.п. 3.5, 3.9.2 , викладені у наступній редакції, а саме встановлена плата з розрахунку площі приміщення та тарифу за місяць у розмірі 35,00 грн.х 67,4 кв.м., а всього 2359 грн. (а.с. 13 т. 1).

Колегія суддів звертає увагу, що у розрахунку заборгованості у квітні 2020 року зазначена сума у розмірі 12533,68 грн., що не відповідає тарифам, погодженим між сторонами, а тому колегія суддів вважає, що заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 визначається, з урахуванням договору та додаткової угоди про погоджені тарифи у розмірі за лютий-березень 2020 року (663,22 грн.х2), та з квітня 2020 по травень 2022 року (2359 грн.х26 місяців) у розмірі 62 660,44 грн. з урахуванням проведеної сплати у липні 2021 року розмірі 10 000 грн., та у червні 2022 року у розмірі 7 359 грн., всього з ОСОБА_1 підлягає до стягнення загальний розмір заборгованості (62 660,44 10000 -7 359) у розмірі 45241 грн.

Щодо інфляційних витрат та 3% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З розрахунку індексації, наданим позивачем, вбачається, що розрахунок проведено з лютого 2020 року по травень 2022 року, та сума зазначена у розмірі 19653,51 грн.

Колегія суддів, звертає увагу, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

За період зазначений позивачем з лютого 2020 року по лютий 2022 рік (з лютого 2020 рік - 99,7%, 100,8%, 100,8%, 100,3%, 100,2%, 99,4%, 99,8%, 100,5%, 101,0%, 101,3%, 100,9%; за 2021 рік 101,3%, 101,0%, 101,7%, 100,7%, 101,3%, 100,2%, 100,1%, 99,8%, 101,2%, 100,9%, 100,8%, 100,6%; за 2022 рік за січень, лютий - 101,3%, 101,6%) величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації у розмірі 103%, а тому сума боргу не може бути проіндексована.

Позивачем наданий розрахунок, з якого вбачається, що 3% річних розраховані виходячи з 335 днів 2020 року, 365 днів 2021 року та 151 день 2022 року з урахування загальної заборгованості у розмірі 62835 грн. 12 коп.

Колегія суддів з таким розрахунком не погоджується з підстав того, що при щомісячних зобов`язаннях стягнення проводиться по кожному щомісячному зобов`язанню.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі №756/9094/15.

Так з урахування щомісячної оплати за послуги 3 % річних складаються :

за лютий 2020 року (663.22*3/100/366*306 + 663.22*3/100/365*365 + 663.22*3/100/365*52) 39,37 грн.;

за березень 2020 року (663.22*3/100/366*275 + 663.22*3/100/365*365 + 663.22*3/100/365*52 ) 37,68 грн.;

за квітень 2020 року (2359.00*3/100/366*245 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 128,23 грн.;

за травень 2020 року (2359.00*3/100/366*214 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 122,23 грн.;

за червень 2020 року (2359.00*3/100/366*184 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 116,43 грн.

за липень 2020 року (2359.00*3/100/366*153 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 110,44 грн.

за серпень 2020 року (2359.00*3/100/366*122 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 104,44 грн.;

за вересень 2020 року (2359.00*3/100/366*92 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 98,64 грн.;

за жовтень 2020 року (2359.00*3/100/366*61 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 92,65 грн.;

за листопад 2020 року (2359.00*3/100/366*31 + 2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 86,85 грн.;

за грудень 2020 року (2359.00*3/100/365*365 + 2359.00*3/100/365*52) 80,.85 грн.;

за січень 2021 року (2359.00*3/100/365*334 + 2359.00*3/100/365*52) 74,84 грн.;

за лютий 2021 року (2359.00*3/100/365*306 + 2359.00*3/100/365*52) 69,41 грн.

39,37 грн.;

за березень 2021 року (2359.00*3/100/365*275 + 2359.00*3/100/365*52) 63,40 грн.;

за квітень 2021 року (2359.00*3/100/365*245 + 2359.00*3/100/365*52) 57,59 грн.;

за травень 2021 року (2359.00*3/100/365*214 + 2359.00*3/100/365*52) 51,57 грн.;

за червень 2021 року (2359.00*3/100/365*184 + 2359.00*3/100/365*52) 45,76 грн.;

за липень 2021 року (2359.00*3/100/365*153 + 2359.00*3/100/365*52) 39,75 грн.;

за серпень 2021 року (2359.00*3/100/365*122 + 2359.00*3/100/365*52) 33,74 грн.;

за вересень 2021 року (2359.00*3/100/365*92 + 2359.00*3/100/365*52) 27,92 грн.;

за жовтень 2021 року (2359.00*3/100/365*61 + 2359.00*3/100/365*52 ) 21,91 грн.;

за листопад 2021 року (2359.00*3/100/365*31 + 2359.00*3/100/365*52) 16,09 грн.;

за грудень 2021 року (2359.00*3/100/365*52) 10,08 грн.;

за січень 2022 (за період 01.02.2022 - 22.02.2022) (2359.00*3/100/365*21) 4,07 грн.

За наведених підстав, колегія суддів приходить висновку про те, що за період з лютого 2020 року по лютий 2022 року не підлягає стягненню інфляційні витрати у зв`язку з не перевищенням 103%, а 3% річних з урахування періодичних платежів, складає 1433,94 грн., що стосується періоду з 24.02.2022 року по травень 2022 року на час воєнного стану ст. 625 ЦК України не застосовується.

Щодо пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За п. 2.2.5. договору, укладеним між сторонами передбачено, що при несвоєчасному внесені плати, сплачується пеня із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день (а.с. 11 т. 1).

З розрахунку наданим позивачем вбачається, що пеня розрахована з червня 2021 року по травень 2022 року у розмірі 1877 грн. 26 коп.

Колегія суддів з таким розрахунком за період з червня 2021 року по 24 лютого 2022 року у розмірі 1755,75 грн. погоджується, однак не погоджується з розрахунком пені у розмірі 121,51 грн., як таким що проведений у період воєнного стану, від якого сторону звільнено.

За наведених підстав, колегія суддів приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області заборгованості у загальному розмірі 48491,13 грн., що складається з заборгованості у розмірі 45241 грн. (62 660,44 10000 7359), 3% річних у розмірі 1433,94 грн. та пені - 1755,75 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не обґрунтовано відмовив в задоволенні позовної заяви, посилаючись на не належність підпису ОСОБА_1 у додатковій угоди, колегія суддів вважає обґрунтованим з підстав того, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального права, за наступних підстав.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що за клопотанням ОСОБА_1 по справі призначалась експертиза для встановлення підпису у додатковій угоді.

Однак, дана експертиза не була проведена з підстав не сплати ОСОБА_1 за експертне дослідження, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 була проведена часткова оплата, однак в подальшому, за клопотанням експерта про проведення оплати у повному обсязі з урахуванням раніше проведеної оплати, ОСОБА_1 не сплатив, а надав суду заяву про скасування ухвали про призначення експертиза та повернення раніше сплачених коштів (а.с. 91, 94, 97, 99 т. 2).

За ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Колегія суддів приходить висновку, що експертиза проведена не була у зв`язку з її несплатою ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а тому у суду не має підстав вважати, що ОСОБА_1 не підписував додаткову угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 3, 4 ст. 1 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду скасуванню, з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області.

Відповідно до положень частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом.

При цьому судовий збір як складова судових витрат виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функції.

При поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2232,90 грн. (а.с. 3 т. 1), при поданні апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с. 115 т. 2).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що апеляційна скаргаКП «Міське управління житлово-комунального господарства «Чорноморської міської ради Одеської області» підлягає до часткового задоволення, рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог (на 54%), з ОСОБА_1 на користь КП «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської областіпідлягає стягненню судовий збір у розмірі 2840,89 грн. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанціях.

Дана справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 травня 2024року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення грошової заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області() заборгованість у загальному розмірі 48491 (сорок вісім тисяч чотириста дев`яносто одну) гривню 13 копійок, що складається з заборгованості у розмірі 45241 (сорок п`ять тисяч двісті сорок одну) гривню, 3% річних у розмірі 1433 (одну тисячу чотириста тридцять три) гривні 94 копійки та пені у розмірі 1755 (одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 75 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь комунального підприємства «Міське управління житлово-комунального господарства» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області() судовий збір у розмірі 2 840 гривень 89 копійок.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 10 жовтня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова