Справа № 138/2049/23
Провадження №:2/138/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю секретаря Бугери І.С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, однак їх спільне життя не склалось та рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2019 шлюб між ними був розірваний. Після офіційної реєстрації шлюбу з відповідачем, він виявив бажання та визнав батьківство доньки позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач добровільної участі у матеріальному забезпеченні дітей не бере, а тому позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 20.07.2023 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

15.08.2023 до суду надійшов зустрічний позов про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини ОСОБА_5 .

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 21.08.2023 постановлено здійснити перехід до розгляду даної цивільної справи за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 19.10.2023 прийнято зустрічний позов та об`єднано первісний та зустрічні позови в одне провадження, продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 14.11.2023 призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області 09.04.2024 поновлено провадження у справі для розгляду клопотання представника відповідача про зміну експертної установи.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.04.2024 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зміну експертної установи та зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

27.06.2024 до суду надійшов висновок експерта.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 08.07.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2024, за клопотанням позивача, зустрічний позов залишено без розгляду, закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання у справі для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 14.11.2024 суд не видаляючись до нарадчої кімнати ухвалив поновити відповідачу строк на подання відзиву на позов та прийняв відзив до розгляду.

Відзив на позов мотивований тим, зокрема, що окрім двох дітей, щодо утримання яких подано позовну заяву, відповідач ще має дитину від попереднього шлюбу та сплачує на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і до досягнення повноліття. 03 квітня 2021 року, тобто після розлучення з позивачем, відповідач одружився з ОСОБА_6 у якої є дитина від попереднього шлюбу - ОСОБА_7 і, яка на даний час проживає разом з відповідачем, та відповідно останній бере участь в утриманні своєї падчерки. Відповідач також доглядає за батьком, який є особою з інвалідністю. Тривалий час відповідач проходив військову службу і на даний момент його стан здоров`я незадовільний, у зв`язку з чим він змушений витрачати значну суму коштів на відновлення працездатності. Крім того, відповідач на даний час не працює та відповідно не має доходу. Після звільнення з військової служби він планує пройти курс реабілітації на яку йому потрібні кошти. На праві власності у відповідача немає жодного рухомого та нерухомого майна. Отже, враховуючи матеріальне становище відповідача, відсутність роботи та рухомого і нерухомого майна на праві власності, незадовільний стан його здоров`я, утримання ще однієї дитини від попереднього шлюбу, дружини та падчерки, а також догляд за батьком, який є особою з інвалідністю, сума аліментів у розмірі 1/3 доходу може стати для відповідача непосильним тягарем. Розмір аліментів, про стягнення яких просить позивач, є необґрунтованим, а вимога про стягнення 1/3 частки з усіх доходів не підтверджена належними і допустимими доказами. Тим більше, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є донькою відповідача, що підтверджує і сама позивачка у своїй заяві. Враховуючи те, що обоє батьків повинні брати участь у утриманні своєї дитини, відповідач вважає, що сплата аліментів у розмірі 1/6 його доходу до досягнення дітьми повноліття, буде відповідати принципу пропорційності витрат, які повинні нести обоє батьків.

В матеріалах справи також наявна відповідь на відзив, яка мотивована тим, зокрема, що діти є рівними у свої правах, а тому твердження відповідача, що він має ще інших утриманців не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача. Крім того, розмір аліментів, який просить позивач стягнути з відповідача встановлений законом, тобто вона не визначає тверду грошову суму, а лише частку, розмір якої їй фактично невідомо. Також батько відповідача є особою з інвалідністю, а тому відповідно отримує пенсію.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала до суду заяву про проведення судового засідання без її та позивача участі. Позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, з підстав зазначених у відзиві на позов. Додатково надала суду пояснення, зокрема, про те, що відповідач не стверджує про те, що він утримує свого батька, а лише про те, що він здійснює за ним догляд.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке.

Сторони спору перебували у зареєстрованому шлюбі, однак рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 25.11.2019 шлюб між ними був розірваний. Також, даним рішення суду встановлено, що позивач при реєстрації шлюбу з відповідачем змінила дівоче прізвище « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ». Рішення набрало законної сили 27.12.2019 (а.с.8).

Як слідує з позову та, як наголошувала представник відповідача в ході судового розгляду справи, після реєстрації шлюбу сторін спору, відповідач визнав батьківство дочки позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки запис про батька цієї дитини був здійснений на підставі ст. 135 СК України. Дана обставина підтверджується відповідним витягом з Держвавного реєстру актів цивільного стану громадян та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.11,16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.12).

Позивач разом з дітьми взяті на облік як внутрішньо-переміщені особи, що підтверджується відповідними довідками від 21.10.2022 (а.с.9,13-14).

Діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету №12-17/6-160 від 26.06.2023 (а.с.15).

20.07.2022 ОСОБА_11 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_12 ». Дана обставин підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Визнаючи позов частково, відповідач надав суду ряд документів, а саме: копію про укладення шлюбу 03.04.2021 між ним та ОСОБА_6 , серія НОМЕР_4 від 03.04.2021; копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 дочки Світлани 11.06.2012, серія НОМЕР_5 ; лист Бахмутського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Харків) від 20.11.2023 про те, що з відповідача стягуються аліменти на утримання його сина ОСОБА_13 , 16.03.2016, в розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; копію акту про встановлення факту здійснення особою догляду від 12.08.2024 і, як стверджувала його представник цей доказ підтверджує ту обставину, що відповідач доглядає свого батька, якому встановлена 2 група інвалідності і, саме через це він був демобілізований з військової служби. Статус відповідача, як учасника бойових дій підтверджено копією відповідного посвідчення, виданого 05.12.2016.

Також, суду надано: відомості сформовані 23.08.2023 Пенсійним фондом України відносно відповідача, за період з 2016 по 2023 роки з яких слідує, що за вказаний період відповідач мав доходи; довідку Головного сервісного центру МВС з якої слідує, що станом на 29.11.2023 за відповідачем не зареєстровані транспортні засоби; інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо відповідача про відсутність у нього нерухомого майна.

Крім того, надано копію лише двох направлень відповідача від сімейного лікаря на планове дослідження та планову консультацію у лікаря. Дані направлення датовані одним днем, а саме 09.10.2024. Доказів використання цих направлень чи інших медичних документів, які б стверджували про незадовільний стан здоров`я відповідача чи про необхідність якогось дорого вартісного лікування чи понесення таких витрат суду надано не було.

Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1-3, ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, а на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім того, при вирішенні даного спору суд враховує те, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Таким чином, усі діти є рівними в своїх правах, в тому числі у праві на отримання відповідного утримання від батьків.

Аналізуючи зміст вказаних норм права та оцінюючи докази, в їх сукупності, суд звертає увагу на те, що твердження відповідача про те, що на його утриманні є ще двоє неповнолітніх дітей, в тому числі і не рідна дитина, а дочка його дружини, а також сама ця дружина, не можуть бути підставою для визначення розміру аліментів на утримання дітей сторін спору саме у розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки такий розмір поставить дітей відповідача в нерівні умови в порівняні, як між ними так і між іншими особами, яких бажає утримувати відповідач.

Крім того, суду не надано жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що відповідач дійсно утримує дочку його теперішньої дружини. Сам факт спільного проживання не може бути безумовним і достатнім доказом на підтвердження цієї обставини. Крім того, не доведено також ту обставину, що така дитина позбавлення утримання від її рідного батька.

Такий висновок суду зводиться до простої арифметики, яка показує, що аліменти в розмірі доходів відповідача, які сплачуються на утримання сина ОСОБА_13 , 2016 р.н., становлять фактично 25 % доходу відповідача, тоді, як 1/6 частка буде становити лише 16,7% на двох дітей, що відповідно буде взагалі становити 8,4% для однієї дитини. Суд, в даному випадку розуміє, що і 1/3 частина доходу відповідача на утримання двох дітей сторін спору буде становити лише 33,3 % і, що фактично на кожну дитину це буде становити лише 16,7%, але саме такий розмір аліментів на їх утримання просить стягнути позивач, яка вочевидь вважає його достатнім для сплати зі сторони батька дітей, а відтак і суд не має підстав вважати його в даному спорі іншим.

Крім того, як зазначалось вище, представник відповідача не стверджувала ту обставину, що відповідач утримує батька, а лише зазначила, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та відповідач доглядає за ним. Також, представник не заперечувала, що батько відповідача отримує пенсію в розмірі, передбаченого для осіб, яким встановлено 2 групу інвалідності.

Тобто, при стягненні аліментів на утримання сина ОСОБА_13 та двох дітей сторін спору на утримання самого відповідача та утримання інших людей, який бажає утримувати сам відповідач, зокрема, падчерку та його теперішню дружину ще залишається 41,7 %. Більш того, суду також не надано доказів, що дружина відповідача є непрацездатною та потребує його утримання.

Той факт, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки актовий запис про народження цієї дитини в якому відповідач записаний її батьком слід вважати дійсним на час вирішення даного спору, оскільки доказів на спростування цієї обставини матеріали справи не містять і про таку обставину не заявляє сторона відповідача.

За правилами Сімейного кодексу України факт визнання особою батьківства відносно дитини, відомості про батька якої внесено до відповідного Державного реєстру за правилами ст. 135 СК України не є просто жестом «Доброї волі» і, особа, яка вчиняє таку дію повинна усвідомлювати, що вона набуває не лише певних прав відносно цієї дитини, але і бере на себе усі обов`язки, передбачені Законом, зокрема і, щодо утримання такої дитини до її повноліття, а у випадках встановлених Сімейним кодексом України і після його досягнення.

З огляду на викладене та зважаючи на положення ст. 141, 180-183, 191 СК України, зокрема, щодо солідарного обов`язку батьків на утримання неповнолітніх дітей, то суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи положення вказаних вище норм суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1211,20 грн., оскільки в даному випадку він не звільнений в силу свого статусу від сплати таких витрат у справі такої категорії.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення суду щодо стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.5 Закону України «Про судовий збір», ст. 141,180-183,191 СК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 142, 178, 247, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.07.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь Державної судової адміністрації України.

На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити дане рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 14.11.2024.

Суддя: Т.Б.Київська