Номер провадження: 22-ц/813/5332/24
Справа № 492/942/19
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н.Д.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Соболєвої Р.М.,

учасники справи: заявник - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович, боржник (заявник) - ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Арцизька міська рада Одеської області, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3

на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року, постановлену Арцизьким районним судом Одеської області у складі: судді Гусєвої Н.Д. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича та заявою ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Арцизької міської ради Одеської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

21 лютого 2024 року заявник - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович - звернувся з заявою про роз`яснення судового рішення, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 74021773 з примусового виконання виконавчого листа № 492/942/19, виданого 04 жовтня 2023 року Арцизьким районним судом Одеської області. 31 січня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74021773 від 31 січня 2024 року, пунктом 2 якої зазначено, що боржник зобов`язаний виконати вимоги виконавчого документу протягом десяти робочих днів. З метою перевірки виконання боржником вимог виконавчого листа 15 лютого 2024 року здійснено виїзд за адресою виконання.

В ході примусового виконання вбачається, що станом на 20 лютого 2024 року судове рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року не виконане, крім того, боржнику ОСОБА_1 не зрозуміло, яким чином необхідно виконати судове рішення.

Тому, приватний виконавець, посилаючись на ст. 271 ЦПК України, просить роз`яснити рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року в частині «ліквідувати стічну яму, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;перенести сарай, навіс, вол`єр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам; привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень».

01 квітня 2024 року ОСОБА_1 також звернулась з заявою про роз`яснення судового рішення, посилаюсь на те, що рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року є незрозумілим, внаслідок чого виникли труднощі у його виконанні, просить об`єднати в одне провадження заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про роз`яснення судового рішення в справі № 492/942/19 з її заявою та роз`яснити рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року, а саме: чи стосується вимога судового рішення вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_2 , тільки дерев, що ростуть на відстані меншій за 5 м від паркану між будинками сторін, чи всіх дерев, що ростуть на відстані менше 5 м від паркану, в тому числі, в тій його частині, що не прилягає до будинку стягувача; яку саме стічну яму боржник має ліквідувати, якщо за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеній в рішенні суду та за якою мешкає ОСОБА_1 , стічна яма відсутня взагалі; які саме сарай та навіс за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеній в рішенні суду, і на яку саме відстань боржник має перенести; на яку саме відстань, що відповідає державним будівельним нормам та привалам, мають бути перенесені вольєр та водозабірна колонка, якщо такі норми та правила відсутні; які саме будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , необхідно привести до стану, що існував до порушень, та які саме порушення треба усунути.

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року вищевказані заяви об`єднані в одне провадження.

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича та заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Арцизької міської ради Одеської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, суд розглянув позов ОСОБА_2 в межах заявлених ним вимог та рішення, яке набрало законної сили, є цілком зрозумілим за змістом. Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О., боржниця ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявами про роз`яснення судового рішення, не подали до суду жодного доказу неможливості його виконання саме у зв`язку з нечіткістю та неясністю сформульованої резолютивної частини судового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року через невідповідність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі та винести нову ухвалу про роз`яснення судового рішення відповідно до заяви ОСОБА_1 .

Доводами апеляційної скарги є те, що в заяві про роз`яснення судового рішення заявниця зазначила, в чому саме полягає незрозумілість рішення в цій справі, що унеможливлює його виконання. Заявницею надані докази того, що на її подвір`ї видалено дерево, відсутня будь-яка стічна яма, які в неї наявні сараї та навіси та яких років вони побудови, розташування водозабірної колонки та вольєру.

Щодо зобов`язання вирубати дерева, заявниці не зрозуміло, чи стосується вимога судового рішення вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , тільки дерев, що ростуть на відстані меншій за 5 м від паркану між будинками сторін, чи всіх дерев, що ростуть на відстані менше 5 м від паркану, в тому числі в тій його частині, що не прилягає до будинку стягувача.

Щодо зобов`язання ліквідувати стічну яму, за адресою боржниці, зазначеній в рішенні суду, то стічна яма відсутня, що підтверджується довідкою КП «Водоканал», згідно з якою станом на 01.09.2022 за адресою споживача ОСОБА_1 немає вигрібної ями, будинок підключено до центрального водовідведення, що підтверджується актом приватного виконавця від 15.02.2024, згідно з яким стічну яму на території домоволодіння ОСОБА_1 виявлено не було.

Щодо зобов`язання перенести сарай, навіс, вольєр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам, боржнику незрозуміло, які саме об`єкти вона має перенести, оскільки в рішенні суду не зазначено літери таких об`єктів, як сарай та навіс.

Щодо перенесення вольєра для утримання собаки на території домоволодіння ОСОБА_1 на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам, то боржнику незрозуміло, куди та на яку саме відстань має бути перенесено вольєр, оскільки вимоги будівельних норм та правил щодо утримання таких домашніх тварин як собаки відсутні та не розповсюджуються на такі споруди. Розміщення вольєра для утримання собаки на території приватного домоволодіння передбачено ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», правила утримання таких домашніх тварин, як собаки, встановлюються органами місцевого самоврядування. Станом на даний час вольєр встановлено біля воріт домоволодіння ОСОБА_1 на відстані понад 20 м від будинку ОСОБА_2 .

Щодо зобов`язання привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за

адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень, то боржнику незрозуміле рішення в цій частині, оскільки в рішенні суду не зазначено, які саме будівлі та споруди необхідно привести до стану, що існував до порушень, та які саме порушення треба усунути.

Отже, ОСОБА_1 рішення суду не є зрозумілим за змістом у зв`язку з нечіткістю, неясністю, суперечливістю його резолютивної та мотивувальної частин, а висновки суду щодо відмови в роз`ясненні судового рішення не відповідають обставинам справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник заявниці адвокат Пеліван Є.К. підтримав доводи апеляційної скарги.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович судову повістку отримав 17.09.2024 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Арцизька міська рада Одеської області судову повістку отримала 05.09.2024 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області судову повістку отримав 05.09.2024 в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Вказане відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Переглядаючи вказану ухвалу суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя стаття 3 ЦПК України).

За заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення (частини перша статті 271 ЦПК України).

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року в справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Із зазначеної норми вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення. Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 : вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; ліквідувати стічну яму, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; перенести сарай, навіс з легких металевих конструкцій, сміттєзбірник, вольєр, водовід та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам; привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: Арцизької міської ради Одеської області, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Усунуто перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 вирубати дерева, що насаджені на відстані, меншій за 5 м від паркану між будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; перенести сарай, навіс, вольєр та водозабірну колонку, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , на відстань, що відповідає державним будівельним нормам та правилам; привести будівлі та споруди у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , до стану, що існував до порушень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 13552,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (т. 2 а.с. 69-75).

04 липня 2023 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27 лютого 2020 року залишено без змін (т. 2 а.с. 211, 212-218).

Відмовляючи у задоволенні заяви про роз`яснення рішення, суд першої інстанції вірно виходив із того, що позов ОСОБА_2 розглянуто судом першої інстанції в межах заявлених ним вимог, рішення суду, яке набрало законної сили, є цілком зрозумілим за змістом, не викликає неоднозначного тлумачення та не потребує роз`яснення, а резолютивна частина рішення суду узгоджується із вимогами ЦПК України.

Враховуючи те, що суд першої інстанції ухвалив рішення, виклавши обґрунтування своїх висновків в межах заявлених вимог, а вимоги про роз`яснення судового рішення стосуються роз`яснення мотивів ухваленого рішення, що є фактично порушенням заявником перед судом питання про зміну рішення, а тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Суд не має правових підстав для доповнення чи зміни резолютивної частини рішення, а вносити зміни у суть рішення є недопустимим, оскільки це є порушенням вимог процесуального закону.

Отже, суть роз`яснення судового рішення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його виконання.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Текстуальний виклад та стилістичне формулювання резолютивної частини рішення суду, про роз`яснення якого ставиться питання, з огляду на межі розгляду, мотиви її ухвалення не допускають кілька варіантів тлумачення, тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, що ухвала Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року про відмову у роз`ясненні судового рішення постановлена з порушенням статті 271 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 про роз`яснення судового рішення фактично є підставами її заяви до суду першої інстанції, такі були предметом розгляду суду, їм дана належна оцінка, з якою погоджується апеляційний суд, тому відсутні підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Крім того, за загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21, провадження № 12-39гс22). Колегія суддів зазначає, що заявник не позбавлений права звернутись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення за умови існування відповідних підстав для такого.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 11 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 10 жовтня 2024 року

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко