Справа № 202/4366/21
Провадження № 2/202/23/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 листопада 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Бєсєди Г.В.

за участю секретаря - Голєва А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області, територіальний сервісний центр МВС № 2642, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Красовська Алла Вадимівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області, територіальний сервісний центр МВС № 2642, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Красовська Алла Вадимівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона з 23.01.2016 є власницею автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Зазначений автомобіль вибув з її володіння всупереч її волі внаслідок скоєння відносно неї злочину передбаченого ч. 3 ст. 289 КК Украйни. 27.09.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0003071 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, за фактом незаконного заволодіння автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», що підтверджується витягом з ЄРДР від 30.09.2017. У кримінальному провадженні №0003071 вона має статус потерпілої. В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003071 встановлено, що автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461» 12.05.2016 близько 23-30 год. незаконно заволоділи ОСОБА_6 та інші невстановлені особи. 31.07.2018 за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003071 складено обвинувальний акт, згідно якого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні належним їй автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , обвинувачується ОСОБА_6 . Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стало відомо про наявність довіреності посвідченої 29.08.2016 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., згідно з якою нібито ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_7 розпоряджатися автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 ; довіреності посвідченої 04.09.2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., згідно з якою гр. ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися належним їй автомобілем; договору купівлі - продажу, оформленого та підписаного у регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області за №2142/2016/089975 в присутності адміністратора ОСОБА_8 , згідно якого ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , продала за 49 000 грн., а ОСОБА_4 купив автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461».

Наголошувала, що договір купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 , укладено в порушення ст. 203 ЦК України, оскільки вона не уповноважувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розпоряджатися належним їй автомобілем. ОСОБА_1 не мала наміру продавати вказаний автомобіль, а тому договір купівлі - продажу автомобілю укладено в порушення ст. 203 ЦК України, та згідно ст. 215 ЦК України вказаний договір є недійсним (нікчемним). Укладання у територіальному сервісному центрі МВС № 2642 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договору купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 , не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України та згідно ст. 215 ЦК України зазначений договір є недійсним (нікчемним).

Також зазначала, що зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що полягала у незаконному відчуженні її автомобіля.

Просила суд визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 , оформлений та підписаний у регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській обл. за №2142/2016/089975 в присутності адміністратора ОСОБА_8 , укладений ОСОБА_3 від імені ОСОБА_1 з ОСОБА_4 ; визнати недійсним (нікчемним) договір купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 , оформлений та підписаний у територіальному сервісному центрі МВС № 2642 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 90 000 грн.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Іванова В.М. позов підтримала та просила задовольнити.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися про час і місце розгляду справи, в установленому законом порядку, відзив на позов не надали, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник регіонального сервісного центру МВС в Закарпатській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. Надав суду письмові пояснення в яких зазначали, що згідно результатів аналітичного пошуку Т3 по «НАIС ДДАІ» МВС Єдиного державного реєстру МВС автомобіль на ОСОБА_1 було зареєстровано 23 січня 2016 року з видачею їй свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_1 . 06 лютого 2016 року автомобіль перереєстровано у зв`язку із заміною свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з видачею ОСОБА_1 нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . 01 вересня 2016 року автомобіль знято з обліку для реалізації з видачею номерного знаку 04B03045. 24 вересня 2016 автомобіль перереєстровано за договором купівлі-продажу транспортного засобу укладеному в ТС N? 2142, з ОСОБА_1 на ОСОБА_4 , з видачею йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 та присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_6 . 15 жовтня 2016 року автомобіль перереєстровано за договором купівлі-продажу транспортного засобу укладеному в ТСЦ N? 2642, з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 , з видачею йому свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 та присвоєнням державного номерного знаку НОМЕР_8 . Під час перереєстрації автомобіля з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 в ТСЦ N? 2642 (м. Калуш) та вчинення перевірок за Єдиним державним реєстром МВС, іншими наявними базами даних, будь-яких обмежень, обтяжень, арештів претензій з боку третіх осіб адміністратором центру виявлено не було, а тому працівниками ТСЦ N? 2642 виконано усі вимоги закону щодо перереєстрації автомобіля.

Представник територіального сервісного центру МВС № 2642 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Красовська Алла Вадимівна у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи в установленому законом порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

23.01.2016 ОСОБА_1 набула права власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та відомостями наданими Головним сервісним центром МВС.

27.09.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0003071 щодо кримінального провадження передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», що підтверджується витягом з ЄРДР.

Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003071 встановлено, що автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461» 12.05.2016 близько 23-30 год. незаконно заволоділи ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи. 31.07.2018 за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003071 складено обвинувальний акт, згідно якого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме незаконному заволодінні належним їй автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , обвинувачується ОСОБА_6 .

Згідно копії довіреності, посвідченої 29.08.2016 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_7 розпоряджатися автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до архівної довідки № 274/01-21 від 24.03.2023 оригінал довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сенченко В.М., 29.08.2016 за реєстровим № 809 від імені ОСОБА_1 , вилучений зі справ приватного нотаріуса на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.09.2017 року (справа № 200/15618/17, провадження №1-кс/200/9341/17). Надано копію зазначеної довіреності.

Згідно копії довіреності, посвідченої 04.09.2016 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Красовською А.В., гр. ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися автомобілем «VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2461», державний номер НОМЕР_1 .

Листом приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Красовська А. № 99/01-16 від 10.08.2022 повідомила, що строк зберігання довіреностей із зазначенням строку їх дії становить 3 роки після закінчення строку їх дії, а тому строк зберігання довіреності, посвідченої 04.09.2016 за реєстровим №6629 від імені представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 строком на 1 рік, закінчився 04.09.2020. Повідомила, що виконання вимог ухвали про надання копій документів є неможливим у зв`язку із закінченням строків зберігання.

Згідно відомостям, наданим Головним сервісним центром МВС та згідно копії договору купівлі - продажу від 24.09.2016, оформленого та підписаного у регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області за №2142/2016/089975 в присутності адміністратора ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , продала за 49 000 грн., а ОСОБА_4 купив автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до відомостей від 07.02.2024, наданих Головним сервісним центром МВС, 15.10.2016 оформлений та підписаний у територіальному сервісному центрі МВС № 2642 договір купівлі - продажу, відповідно до якого за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 .

Згідно листа територіального сервісного центру № 2642 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатський областях, від 30.05.2024 матеріали, які стали підставою для перереєстрації за договором купівлі - продажу автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, кузов НОМЕР_2 , 2008 року випуску знищені після закінчення терміну зберігання.

Позивачка стверджувала, що підпис у довіреності від 29.08.2016 є підробним.

Відповідно до висновку судового експерта Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України № 28/1.1/234 від 31.05.2018 підпис від імені ОСОБА_1 у графі: „Підпис" довіреності HBXN№ 135866 від 09.08.2016 ймовірно виконаний не ОСОБА_10 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За нормами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом у разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст. 13 Конвенції, передбачено: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». У розвиток положень цієї статті Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також наголошує на необхідності оцінки ефективності обраного зацікавленою особою способу захисту. Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v . the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. У пункті 75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

При цьому правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України, статей 1, 2-4, 14 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 від 24.09.2016, оформленого та підписаного у регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області за №2142/2016/089975 в присутності адміністратора ОСОБА_8 , між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 ; визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 від 15.10.2016, оформленого та підписаного у територіальному сервісному центрі МВС № 2642, відповідно до якого ОСОБА_5 набув право власності на транспортний засіб, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними підставами цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні кожного окремого спору про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

Позивач не довела належними та достатніми доказами наявність причинного зв`язку між настанням для неї негативних наслідків у вигляді позбавлення права власності на транспортний засіб поведінкою саме відповідача ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

При визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди з відповідача ОСОБА_2 суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення, тощо) та інші обставини.

Отже, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості вважає, що відшкодування моральної шкоди необхідно визначити у розмірі 20 000 грн., вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті протиправних дій відповідача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24.10.2024, є дата складення повного судового рішення 15.11.2024.

Керуючись ст. ст. 76-78, 81, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: регіональний сервісний центр МВС в Закарпатській області, територіальний сервісний центр МВС № 2642, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сенченко Валерій Михайлович, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Красовська Алла Вадимівна про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 від 24.09.2016, оформлений та підписаний у регіональному сервісному центрі МВС в Закарпатській області за №2142/2016/089975 в присутності адміністратора ОСОБА_8 , між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 .

Визнати недійсним договір купівлі - продажу автомобілю «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 від 15.10.2016, оформлений та підписаний у територіальному сервісному центрі МВС № 2642, відповідно до якого ОСОБА_5 набув право власності на транспортний засіб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складений 15.11.2024.

Суддя Г.В. Бєсєда