Справа № 493/656/24
Провадження № 2/493/337/24
12 грудня 2024 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області у складі:
головуючого-судді Тітової Т.П.
за участю секретаря Сирота О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням,
22квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила стягнути з відповідача на її користь: матеріальну шкоду в розмірі 2964,14 грн; моральну шкоду в розмірі 20 000 грн; суму судового збору за розгляд позовної заяви в розмірі 1211 грн 20 коп, посилаючись на те, що постановою Балтського районного суду Одеської області від 12.01.2024 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 51 грн за те, що він 05.01.2024 року о 17:00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив хуліганські дії відносно позивача, а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, розбив два металопластикових вікна в її будинку, а також пошкодив підсобне приміщення.
Відповідно до комерційної пропозиції ФОП « ОСОБА_3 » в м. Балті станом на 20.03.2024 року вартість двостулкового вікна розмірами 910 мм на 710 мм становить 2339,74 грн, вартість одностулкового вікна розмірами 997 мм на 397 мм становить 624,40 грн.
Таким чином ОСОБА_2 адміністративним правопорушенням заподіяв позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 2964,14 грн, яку не відшкодував (навіть частково) до теперішнього часу.
Крім цього, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_2 їй спричинена також і моральна шкода, яка виражається в тому, що він вчинив хуліганські дії, що порушували громадський порядок та спокій позивача, висловлювався відносно неї нецензурною лайкою, чим принижував її честь і гідність. Так як вона мешкає одна в своєму будинку, вона пережила шок, оскільки не могла себе захистити і переживала за своє життя і здоров`я. Внаслідок дій ОСОБА_2 втратила спокій та нормальний сон, перебувала в стані постійного важкого стресу, так як боялася, що він знову прийде до неї додому та спричинить ще більшу шкоду їй за те, що вона звернулася до поліції із заявою відносно нього. Також було порушено звичний для неї спосіб життя, вона не могла займатися своїми звичними справами, не могла вийти навіть до магазину, щоб купити продукти харчування, так як боялася зустріти відповідача.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, на адресу суду від представника позивача надійшла заява, в якій він просив позов розглянути у його відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в підготовче судове засідання призначене на 20.05.2024 року не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Так на адресу його проживання, зазначену у позові: АДРЕСА_2 , судом надсилалася ухвала про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Однак на адресу суду з поштового відділення повернувся конверт із зазначеними документами з відміткою «відмова».
Оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою про відмову, тому підготовче судове засідання було відкладено на 11.06.2024 року та відповідачу надіслано судову повісткуна його зареєстровану адресу: АДРЕСА_2 . Однак на адресу суду з поштового відділення повернувся конверт із судовою повісткою з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Оскільки на адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання», тому підготовче судове засідання було відкладено на 24.07.2024 року та відповідачу надіслано судові повістки на його зареєстровану адресу і адресу вказану позивачем у позові. Однак на адресу суду повернулися конверти з поштового відділення з відмітками «Відмова».
В зв`язку з цим судом було проведено підготовче засідання та призначено справу до розгляду на 14.08.2024 року та відповідачу надіслано судову повістку на його зареєстровану адресу. Однак на адресу суду повернувся конверт з поштового відділення з відміткою «Відмова».
В судове засідання на 09.09.2024 року відповідач не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
В судове засідання на 03.10.2024 року відповідач не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «Адресат відмовився».
В судове засідання на 21.11.2024 року відповідач не з`явився, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Оскільки іншими належними даними про зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи відповідача суд не володіє, тому про дату, час і місце проведення судових засідань він повідомлявся шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України, а саме на офіційному сайті Балтського районного суду Одеської області, оголошення про виклик його як відповідача в судові засідання на 21.11.2024 року та 12.12.2024 року.
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, про поважність причин своєї неявки в судові засідання суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою в судові засідання відповідача та неповідомленням суду про поважність причин своєї неявки, ненаданням відповідачем відзиву на позов судом застосовано відповідно до ст. 280 ЦПК України заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що за інформацією головного спеціаліста старостинського округу № 1 Балтської міської ради Одеської області, згідно із записом особового рахунку № НОМЕР_1 в погосподарській книзі села Сінне № 2 за 2021-2025 роки, за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться об`єкт погосподарського обліку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є головою даного домогосподарства з 2010 року по теперішній час.
Вина відповідача у завданні матеріальної шкоди позивачу, яка виразилася у вчиненні хуліганських дій відносно ОСОБА_1 , а саме у пошкодженні двох металопластикових вікон її будинку підтверджується постановою Балтського районного суду Одеської області від 12 січня 2024 року по справі № 493/72/24, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Позивачка вказувала, що внаслідок неправомірних дій відповідача, пов`язаних із пошкодженням двох металопластикових вікон її була завдана матеріальна шкода у розмірі 2964,14 грн, що підтверджується комерційною пропозицією ФОП « ОСОБА_3 » в м. Балті, яким визначений розмір грошових коштів, необхідний для відновлення пошкоджених вікон.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:
- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;
- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду);
- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;
- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди, про що висловив свою правову позицію Верховний Суд України (судова колегія з цивільних справ) в ухвалі від 21.12.2005 року.
Згідно із ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як вбачається із позовних вимог ОСОБА_1 , вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 2964,14 грн, відповідно до комерційної пропозиції ФОП « ОСОБА_3 » в м. Балті, з яких вбачається вартість вікон.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Так, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача.
Згідно із п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Як стверджує позивачка, незаконна поведінка ОСОБА_2 призвела до того, що вона перенесла душевні страждання, викликані дискомфортом та порушенням нормальних життєвих зв`язків, перебувала в стресі та постійно побоювалася за своє життя і здоров`я.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. ст. 76-77 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що такий позов підлягає частковому задоволенню.
А саме матеріальна шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки відповідач наданий позивачем розрахунок завданої матеріальної шкоди не спростував та свого розрахунку не надав.
Проте, суд вважає за справедливе застосувати принцип пропорційності та зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абз. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-77, 81, 141, 263, 280 ЦПК України, ст. ст. 11, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду у розмірі 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) грн 14 коп, моральну шкоду у розмірі 1000 (одна тисяча) грн, а також судовий збір в сумі 209,08 грн, а всього 4173,22 грн.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 12.12.2024 року.

СУДДЯ