ПОСТАНОВА

Іменем України

25 червня 2024 року м. Кропивницький

справа № 405/338/23

провадження № 22-ц/4809/647/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року у складі головуючого судді Іванової Л. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

18.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просив стягнути з Державного бюджету України 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 травня 2015 року позивача було мобілізовано ІНФОРМАЦІЯ_12 до ІНФОРМАЦІЯ_13.

З 10 липня 2015 року по 30 серпня 2016 року він проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира НОМЕР_1 окремого мотопіхотного батальйону (військова частина) польова пошта НОМЕР_2 , в районі АДРЕСА_1 АДРЕСА_3 в першому ешелоні оборони.

21 грудня 2015 року позивач отримав статус учасника бойових дій, 27 лютого 2016 року уклав контракт на проходження військової служби терміном до оголошення демобілізації або закінчення особливого періоду. З 01 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира батальйону охорони ІНФОРМАЦІЯ_14. З 14 січня 2017 року по 17 вересня 2018 року проходив військову службу на посаді начальника штабу - першого заступника командира 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_4 окремої механізованої бригади). З 14 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 проходив службу в першому ешелоні оборони в районі оборони батальйону ІНФОРМАЦІЯ_15 З 27 вересня 2018 року по 21 серпня 2019 року проходив військову службу на посаді командира кадру НОМЕР_5 окремого батальйону територіальної оборони (військова частина НОМЕР_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 .

21 серпня 2019 року був звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Сухопутних військ ІНФОРМАЦІЯ_13 (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу, ІНФОРМАЦІЯ_8 (правонаступником якого є відповідач) не провів з ним повного розрахунку, зокрема, при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року йому не була виплачена допомога при переведенні з військової частини НОМЕР_3 до ІНФОРМАЦІЯ_9 у вересні 2018 року.

Така бездіяльність порушувала його права та інтереси, у зв`язку з тим, що він не отримав підйомну допомогу, на яку мав право та повинен був отримати.

Розмір його грошового забезпечення за повний місяць, станом на день звільнення з військової служби, складав 15743,40 грн, у зв`язку з цим, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №340/450/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.12.2020, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо ненарахування та невиплати йому підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження військової служби до смт Голованівськ, Кіровоградської області і було зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40грн.

З огляду на викладене, позивач вказав, що своєю бездіяльністю відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яка виразилася перш за все в тому, що він пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, крім того, тривала боротьба майже два роки на захист порушених прав, яка продовжувалася з дня його звільнення з військової служби, а саме: з 21.08.2019 по травень 2021 року включно, коли кошти були виплачені, виснажувала його, викликала в нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу, на яку він мав всі законні підстави.

Крім того, враховуючи стан здоров`я позивача, який є незадовільним та те, що в цей же період з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року, з 26 лютого по 03 березня 2021 року, в вересні та жовтні 2021 року він (позивач) проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, та змушений був одночасно відновлювати свої права, які порушувалися відповідачем. Все це ще більше виснажувало позивача та викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, такі обставини сприяли загостренню хвороб, які він лікував та не надавали йому повноцінно проходити таке лікування. Саме незаконна бездіяльність відповідача є тим травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він не міг подолати свої хвороби, отримавши 01 червня 2020 року третю групу інвалідності. Всі ці обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щорішенням суду від 29 серпня 2022 року у справі №405/2760/21 стягнуто на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію (відшкодування) моральної шкоди, яка завдана ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 17 серпня 2020 року (справа № 340/449/20).

Позивач, зазначаючи у позові про протиправну бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_10 , посилається на обставини, які були предметом розгляду і встановлені рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року (справа №340/450/20), що набрало законної сили 16 грудня 2020 року, і які були підставою для відшкодування моральної шкоди.

Суд дійшов висновку, що позивач реалізував своє право на компенсацію моральної шкоди, що була заподіяна внаслідок бездіяльності відповідача у зв`язку з не проведення повного розрахунку при звільненні позивача з військової служби 21 серпня 2019 року і одержав відшкодування моральної шкоди на підставі судового рішення за його позовом в цивільній справі №405/2760/21, неодноразове відшкодування моральної шкоди чинним законодавством не передбачено, відшкодування моральної шкоди за одне і те ж правопорушення має одноразовий, а не систематичний характер, що виключає можливість повторного відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди у цій справі, яку позивач обґрунтовує тим, що на день прийняття наказу про звільнення його з військової служби 21 серпня 2019 року відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_10 , не провів з ним повного розрахунку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначав, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Позивач зазначає, що бездіяльність відповідача порушує його права та інтереси, у зв`язку з не отриманням підйомної допомоги. Розмір грошового забезпечення за повний місяць на день звільнення з військової служби складав 15743,40 грн.

Посилається на те, що 21 серпня 2019 року був звільнений з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Однак, станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 (правонаступником якого є відповідач) не провів повного розрахунку. При звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року не виплачена підйомна допомога при переведені з військової частини НОМЕР_3 до ІНФОРМАЦІЯ_9 у вересні 2018 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.03.2020 у справі №340/450/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо не нарахування та невиплати підйомної допомоги у зв`язку із переїздом ОСОБА_1 для продовження військової служби до смт Голованівськ, Кіровоградської області, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 нарахувати та виплатити підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15743,40 грн.

Незаконною бездіяльністю відповідача завдано позивачу моральної шкоди, яка виразилася переживанні стресової ситуації тривалий проміжок часу, розчаруванні в діяльності державного органу, проходженням стаціонарного лікування в період з 10 по 27 вересня 2019р., з 21 по 30 жовтня 2019р., 03 по 18 грудня 2019р., з 03 по 19 лютого 2020р., з 22 червня по 07 липня 2020р., з 02 по 19 листопада 2020р., з 26 лютого по 03 березня 2021р., в вересні та жовтні 2021р., що виснажувало та викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що сприяло загостренню хвороб.

Розмір відшкодування моральної шкоди внаслідок душевних страждань позивач оцінює в 10000,00 грн, що відповідає принципу розумності і справедливості та є адекватним завданій шкоді. Саме такий розмір моральної шкоди буде запобігати порушенню з боку відповідача чи його повторенню в подальшому.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_16 за довіреністю ОСОБА_2. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасника бойових дій (а.с.8).

21 грудня 2015 року ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується зазначеною вище копією посвідчення серії НОМЕР_7 .

21 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби, виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 від 21 серпня 2019 року №40 на підставі наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_7 » Сухопутних військ ІНФОРМАЦІЯ_13 (по особовому складу) від 12 серпня 2019 року №222 у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (а.с.9).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2020 року, (справа №340/450/20) задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 . Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 підйомної допомоги у зв`язку із його переїздом для продовження проходження військової служби до смт Голованівськ, Кіровоградської області. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_8 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підйомну допомогу у розмірі місячного грошового забезпечення в розмірі 15 743 грн. 40 коп (а.с.10-11).

Листом від 21.05.2021 ІНФОРМАЦІЯ_3 на звернення ОСОБА_1 повідомив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по адміністративній справі №340/449/20 виконано. Так згідно даних начальника відділу фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_11 , в жовтні 2020 року ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова компенсація за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій в сумі 35 016 грн. 26 коп. Щодо рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року по справі № 340/727/20, повідомлено, що вказане рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 також виконане, та у січні 2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 перераховано грошові кошти в сумі 5002,33 грн., за не використану частину основної щорічної відпустки. Щодо виплати підйомної допомоги згідно рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року по адміністративній справі №340/450/20 повідомлено, що у березні 2021 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 було перераховано 11 742, 78 грн., а у травні 2021 року було донараховано та виплачено грошові кошти у сумі 3 764 грн. 47 коп (а.с.23).

ОСОБА_1 з 01.06.2020 встановлена III група інвалідності із зазначенням причини інвалідності: захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини та відповідно до висновку про умови та характер праці: протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження, робота з недотриманням режиму харчування, відрядження. Дата чергового переогляду 01 червня 2021 року (а.с.12).

Згідно виписок з акта огляду МСЕК позивач неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.13-20).

Відповідно до копії довідки КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» від 13 жовтня 2021 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до фахівця - психолога КНП «Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради» з питань складного психоемоційного стану під час проходження лікування (10.09.2019 року по 27.09.2019 року, з 21.10.2019 року по 30.10.2019 року, з 03.12.2019 року по 18.12.2019 року, з 03.02.2020 року по 19.02.2020 року, з 22.06.2020 року по 07.07.2020 року, з 02.11.2020 року по 19.11.2020 року). Спектр питань, які було піднято під час роботи з психологом: підвищена тривожність, апатичність, відсутність мотивації, депресивні розлади, порушення сну, погані сни та кошмари, підвищена конфліктність, страх, дратівливість, апатія, байдужість, відчуття самотності та відчуження. По закінченню лікування ОСОБА_1 було рекомендовано проходження програми психологічної реабілітації та підтримки. Тривалість рекомендованої програми психологічної реабілітації 3 місяці ОСОБА_1 пройшов (а.с.24).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу, серед іншого, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положеннями зазначеної статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року в справі №216/3521/16-ц (провадження №14-714цс19) зроблено висновок що, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

В обґрунтування доводів позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 посилався на те, що незаконною бездіяльністю відповідач завдав моральної шкоди у розмірі 10000 грн, яка виражається у тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, при цьому, тривалий період відстоювання ним своїх прав, що продовжувалося з дня його звільнення з військової служби 21.08.2019 по травень 2021 року, коли належні йому кошти були виплачені, виснажувало його, викликало у нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому підйомну допомогу, на яку він (позивач) мав всі законні підстави. Крім того, якщо врахувати стан його (позивача) здоров`я, який є незадовільним, та те, що в цей же період часу, а саме: з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року, з 26 лютого по 03 березня 2021 року, в вересні та жовтні 2021 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, на підставі чого він вимушений був одночасно відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, та все це ще більше його виснажувало, викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що, в свою чергу, сприяло загостренню хвороб, які він лікував, відповідно, вважає, що саме незаконна бездіяльність відповідача є травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він отримав 01.06.2020 третю групу інвалідності, та всі зазначені обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Встановлено, що ОСОБА_1 скористався правом на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав відповідачем, звернувшись до суду з позовом (справа №405/2760/21), та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 серпня 2022 року, яке залишено без змін (а.с.115-120),задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн (а.с.111-114).

Предметом розгляду справи №405/2760/21 була позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, яка полягає у моральних (душевних) переживаннях, яких він (позивач) зазнав у зв`язку з протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_10 щодо не нарахування та невиплати йому ( ОСОБА_1 ) грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 219 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 21 серпня 2019 року.

Рішеннями суду встановлено, що позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та оцінивши розмір моральної шкоди в розмірі 10000 грн, як на підстави позовних вимог зазначив, що саме своєю незаконною бездіяльністю відповідач завдав йому моральної шкоди, яка виразилася перш за все в тому, що він особисто пережив стресову ситуацію, розчарування в діяльності цього державного органу, при цьому, тривалий період відстоювання ним своїх прав, що продовжувалося з дня його звільнення з військової служби 21.08.2019 по жовтень 2020 року, коли належні йому кошти були виплачені, виснажувало його, викликало у нього тривогу та психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, яким відповідача було зобов`язано нарахувати та виплатити йому грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку він (позивач) мав всі законні підстави. Крім того, якщо врахувати стан його (позивача) здоров`я, який є незадовільним, та те, що в цей же період часу, а саме: з 10 по 27 вересня 2019 року, з 21 по 30 жовтня 2019 року, з 03 по 18 грудня 2019 року, з 03 по 19 лютого 2020 року, з 22 червня по 07 липня 2020 року, з 02 по 19 листопада 2020 року він проходив стаціонарне лікування захворювань, які пов`язані із захистом Батьківщини, на підставі чого він вимушений був одночасно відстоювати в судовому порядку свої законні права, які порушувалися відповідачем, та все це ще більше його виснажувало, викликало додатковий стрес, психічне напруження, відчуття несправедливості та страх, що, в свою чергу, сприяло загостренню хвороб, які він лікував, відповідно, вважає, що саме незаконна бездіяльність відповідача є тим травмуючим фактором, який став причиною того, що внаслідок тривалого лікування він отримав 01.06.2020 третю групу інвалідності, та всі зазначені обставини спричинили йому душевні страждання, переживання та відчуття тривалої невизначеності.

Рішенням суду від 29 серпня 2022 року у справі №405/2760/21 стягнуто на користь позивача грошову компенсацію (відшкодування) моральної шкоди, яка завдана ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок протиправної бездіяльності щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби 21 серпня 2019 року грошової компенсації за додаткові відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 березня 2020 року, яке набрало законної сили 17 серпня 2020 року (справа № 340/449/20).

Суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що задоволення цього позову про відшкодування моральної шкоди призведе до подвійного стягнення за однакових для цього обставин і підстав відшкодування моральної шкоди, яка завдана ОСОБА_1 внаслідок протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_10 , правонаступником якого є ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з не проведенням повного розрахунку при звільненні позивача з військової служби 21 серпня 2019 року, тобто призведе до подвійної відповідальності відповідача перед позивачем, що суперечить нормам ст. 23 ЦК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко