Провадження № 2/357/4364/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора про визнання в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай)

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за собою, в порядку спадкування за законом, право на земельну частку (пай) в розмірі 1,8738 га із земель, які були передані у колективну власність Колективній сільськогосподарській агрофірмі «Білоцерківська» відповідно до рішення 5-ї сесії 22 скликання Шкарівської сільської ради народних депутатів від 22.11.1995 року.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача - ОСОБА_2 , який за життя мав право на земельну частку пай та території Шкарівської сільської ради, яка з 20 травня 2020 року увійшла до складу територіальної громади м. Біла Церква на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області»

02 червня 2021 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, у справі №357/12242/20, було визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку пай, в розмірі 1,8738 га з земель, котрі були передані у колективну власність Колективній сільськогосподарській агрофірмі «Білоцерківська», однак останній за життя не встиг провести державну реєстрацію свого права власності, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

26 квітня 2023 року позивач звернулася до Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус роз`яснила, що спадщину позивач фактично прийняла, оскільки була зареєстрована зі спадкодавцем за однією адресою, але видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку не вбачається можливим, оскільки ОСОБА_2 не встиг за життя провести державну реєстрацію земельної частки паю.

В жовтні 2023 року позивач зверталася до Білоцерківської міської ради як до розпорядника земель до складу якого входять землі колишньої Шкарівської сільської ради, та просила надати їй дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), однак отримала відмову мотивовану тим, що до заяви не додано документів що посвідчують право на земельну частку (пай). А тому позивач в судовому порядку просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 14.08.2024 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив справу до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 16.09.2024 витребувано від Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи, щодо майна померлого ОСОБА_2

09.10.2024 на адресу суду надійшов лист завідувача Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Карпусь І. про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори, а також надійшли матеріали спадкової справи № 425/2021.

Ухвалою суду від 14.10.2024, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання не з`явилась, 11.11.2024 представник позивача ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд за відсутності сторони позивача, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області в судове засідання свого представника не направила, 22.10.2024, 29.10.2024, 05.11.2024 представники відповідача подали клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, за наявними матеріалами справи на розсуд суду.

Третя особа : Третя Білоцерківська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, матеріали справи містять лист про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2021 року по справі № 357/12242/20 було визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку пай, в розмірі 1,8738 га із земель, котрі були передані у колективну власність Колективній сільськогосподарській агрофірмі «Білоцерківська», відповідно до рішення 5-ї сесії 22 скликання Шкарівської сільської ради народних депутатів від 22.11.1995 року. Рішення набрало законної сили 06 липня 2021 року (а.с. 12-14).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Встановлено, що позивач приходилася дружиною ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина та за заявою ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 425/2021 Білоцерківською районної державною нотаріальною конторою, інші спадкоємці відсутні, що стверджується довідкою за вих.№ 670/02-14, виданою 26.04.2023 Третьою Білоцерківською державною нотаріальною конторою (а.с. 10).

Встановлено, що 19.06.2024 державний нотаріус Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори Руденко Н.П. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в якій зазначила, що спадкоємець ОСОБА_1 має право на спадкування за законом, проте оформити спадкові права не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не здійснив державної реєстрації права власності на земельну частку (пай) (а.с. 18).

Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 26 жовтня 2023 року № 4767-45-VІІІ відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з цільовим призначенням 01.01 Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Білоцерківської міської територіальної громади площею 1,7586 га за рахунок земель колективної власності колишньої Колективної сільськогосподарської агрофірми «Білоцерківська», враховуючи протокол постійної комісії з питань земельних відносин та земельного кадастру, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища від 28 вересня 2023 року №82, у зв`язку з тим, що до заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, не додано документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) (а.с. 16).

З листа заступника начальника відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у м.Києві та Київській області за вих.№ 1219/19-23 від 24.07.2023 вбачається, що в архіві відділу відсутня інформація про надання ОСОБА_2 земельної ділянки, що розташована на території Білоцерківського району, Київської області, у власність та оренду, державний акт на право власності на земельну ділянку, договір оренди землі та речове право на ім`я ОСОБА_2 не зареєстровано (а.с. 11).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно ч. 1 п. «г» ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яку ратифіковано Україною 17.07.1997, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Як було встановлено судом, спадкодавець ОСОБА_2 за життя звертався до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) та рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, від 02.06.2021р. у справі №357/12242/20, було визнано за ОСОБА_2 право на земельну частку пай, в розмірі 1,8738 га із земель, котрі були передані у колективну власність КС агрофірмі «Білоцерківська», однак останній за життя не встиг провести державну реєстрацію свого права власності.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, з огляду наведеного, права та обов`язки спадкодавця, які не були припинені до моменту його смерті, автоматично переходять до спадкоємця ОСОБА_1 .

Позивач не змогла оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, а тому її права підлягають судовому захисту.

З огляду наведеного слідує, що оскільки спадщина включає в себе всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і які не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи те, що позивач не мала можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Позивач не заявила вимогу про відшкодування їй судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 76-82, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , право на земельну частку (пай) в розмірі 1, 8738 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належну ОСОБА_2 на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2021 по справі № 357/12242/20 провадження № 2/357/743/21, із земель які були передані у колективну власність Колективній сільськогосподарській агрофірмі «Білоцерківська» відповідно до рішення 5-ї сесії 22 скликання Шкарівської сільської ради народних депутатів від 22.11.1995.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 18 листопада 2024 року.

Суддя О. Я. Ярмола