Справа № 502/893/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача: ОСОБА_2 , Спрінчана М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про

поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

В С Т А Н О В И В:

22.05.2023 року до Кілійського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позовних вимог та уточнених позовних вимог в останній редакції від 12.02.2024 року та заяви про збільшення позовних вимог від 29.05.2024 року, представник позивача зазначив, що шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був зареєстрований 03.02.2002 року Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 02 від 03.02.2002 року. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.05.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року справа № 502/335/23, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Відповідач ОСОБА_4 працює моряком за кордоном.

У період перебування у шлюбі сторонами було придбано наступне нерухоме та рухоме майно, яке є спільним сумісним майном подружжя, а саме: житловий будинок, загальною площею 93,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який було придбано відповідачем згідно договору купівлі-продажу від 18.05.2005 р., який зареєстровано в реєстрі за №1477. Право власності на даний житловий будинок зареєстроване 29.07.2019 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРП №332344872 від 15.05.2023 року.

На даний час надати інші документи на зазначений будинок не уявляється можливим, у зв`язку із знаходженням їх у Відповідача або його родичів, які добровільно надати документи відмовляються.

Середня вартість даного будинку згідно офіційного сайту https://www.olx.ua/uk/ складає 18 333 доларів США (30 000 + 15 000 + 10 000 55 000 : 3 = 18 333), що згідно курсу НБУ станом на 27.05.2023 р. 36,57 грн. за дол. США складає 670 437,81 грн. (18 333 доларів США х 36,57 грн.). Відповідно 1/2 вартості будинку складає 335 218,91 грн. (670 437,81 грн. : 2).

Виходячи з принципу рівності часток поділ майна подружжя доцільно здійснити таким чином:

-1/2 житлового будинку, загальною площею 93,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 ;

-1/2 житлового будинку, загальною площею 93,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_4 .

Також у шлюбі сторонами було придбано транспортний засіб СЕДАН-В VOLKSWAGEN PASSAT 2012 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер - НОМЕР_4 , який було зареєстровано 29.08.2020 року за ОСОБА_4 .

Згідно висновку експертного дослідження, складеного судовим експертом Одеським науково-дослідним експертно- криміналістичним центром від 26.09.2023 року № ЕД-19/116-23/16651-АВ, ринкова вартість автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_4 , з урахуванням пошкоджень, складає 238365 (двісті тридцять вісім тисяч триста шістдесят п`ять) грн. 69 копійок. Таким чином, 1/2 вартості вказаного автомобіля складатиме 119 182 ( сто дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 85 коп. (238365, 69: 2 = 119 182, 85), з яким позивач погоджується.

Відповідач ОСОБА_4 працює моряком за кордоном, та в силу свого фаху перебуває у закордонних рейсах. У період перебування у шлюбі з 03.02.2002 року (дата реєстрації шлюбу) по 06.05.2023 року (день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу) відповідач відкривав на своє ім`я рахунки (депозитні рахунки) в доларах США, Євро, Гривні у наступних фінансових (банківських) установах, а саме:

-Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»;

- Акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України»;

-Акціонерного товариства «Укрсиббанк»;

-Публічного акціонерного товариства «Південний»;

-Акціонерного товариства «ОТП БАНК»;

-Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»;

-Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк»;

-Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк;

-Акціонерного товариства «Альфа-Банк»;

-Акціонерного товариства «Банк Восток»;

-Акціонерного товариства «МТБ Банк»;

-Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (ПУМБ);

-Monobank | Universal Bank.

Згідно інформації щодо залишку станом на 06.05.2023 р. грошових коштів на рахунках ОСОБА_4 , на адресу суду 12.03.2024 року надійшла відповідь від АТ КБ «Приватбанк». Як з`ясувалось, що станом 06.05.2023 року (на день припинення шлюбу), на рахунку відповідача (картка для виплат Голд № 314103) наявний (залишок) у розмірі 23148,56 дол. США.

Таким чином, вказані грошові кошти (залишок станом 06.05.2023 року) у розмірі 23148,56 дол. США. на рахунку відповідача, є такими які набуті подружжям під час шлюбу та належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу вказаного спільного майна

На підставі викладеного представник позивача просив суд:

- припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок, загальною площею 93,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 - за ОСОБА_3 .

- визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 93,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1/2 вартості транспортного засобу СЕДАН-В VOLKSWAGEN PASSAT 2012 року випуску, VIN-код - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_5 у розмірі 119 182 (сто дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 85 коп.

- визнати грошові кошти (залишок станом на 06.05.2023 р.) в розмірі 23148,56 доларів США на рахунку відповідача ОСОБА_4 картка для виплат Голд № НОМЕР_6 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - спільним сумісним майном подружжя, виділити у власність позивача ОСОБА_3 1/2 частину вказаного залишку (станом на 06.05.2023 р.) грошових коштів та стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_3 , 1/2 частину вказаного залишку грошових коштів у розмірі 466457,37 грн.

- судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивача.

08.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник зазначає, що розглянувши уточнений позов з вимогами зазначеними у первісному позові від 20.05.2023 року, відповідач не визнає заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі. Дійсно між позивачем, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачем, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №2.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05.04.2023 року (цивільна справа №502/335/23) шлюб між сторонами було розірвано.

Так в період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти між відповідачем та позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2005 року, за реєстровим №1477 року, який зареєстровано 29.07.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 223 набуто майно: житловий будинок в АДРЕСА_1 , який зареєстрований як спільна сумісна власність між власниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ; транспортний засіб - автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2480 куб.см., тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 - ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 , виданого ДКПТСЦ5152/2020/2176575 29.08.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог відносно житлового будинку представник позивача зазначає вартість житлового будинку згідно офіційного сайту https:www.olx.ua/uk/ складає 18333 доларів США (30000+15000+10000-55000:3=18333), що згідно курсу НБУ станом на 27.05.2023 року 36,57 грн. за дол. США складає 670437,81 грн. (18333 доларів США ? 36,57 грн.). Відповідно 1/2 вартості будинку складає 335218,91 грн. (670437,81 грн. :2)».

Зазначена вартість житлового будинку з офіційного сайту https:www.olx.ua/uk/ не з`являється визначенням ринкової вартості нерухомого майна для суду. Оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства, закону України «Про судову експертизу» для визначення ринкової вартості нерухомого майна для суду (експертної оцінки) призначається судова будівельна технічна експертиза, так як це процесуальна дія, яка полягає в проведенні досліджень та наданні експертом висновку з питань, які підлягають доказуванню у цивільній справі.

Таким чином у позові відсутня ціна позову, а саме дійсна ринкова вартість нерухомого майна, житлового будинку в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог відносно транспортного засобу представник позивача ОСОБА_1 зазначає вартість транспортного засобу «згідно офіційного сайту https://rst.ua/ukr/ складає 426 666, 67 грн. (385200 грн. + 459100 грн. + 435700 грн. = 1280000 грн. : 3 426 666, 67 грн.». Зазначена вартість транспортного засобу з офіційного сайту не є визначенням ринкової вартості автомобіля для суду. Оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства, закону України «Про судову експертизу» для визначення ринкової вартості транспортного засобу для суду (експертної оцінки) призначається судова експертиза транспортного засобу, так як це також процесуальна дія, яка полягає в проведенні досліджень та наданні експертом висновку з питань. Які підлягають доказуванню у цивільній справі.

Крім того свідоцтво про право реєстрацію транспортного засобу, та ключі від транспортного засобу знаходяться у позивача, ОСОБА_3 , при від`їзді за межі України на заробітки, відповідач, ОСОБА_4 автомобіль марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, ключі від авто та свідоцтво залишив позивачу. У відповідача є інформація, що автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі PASSAT непридатний до експлуатації. Тобто у березні місяці цього року була скоєна дорожня-транспортна пригода, та автомобіль було пошкоджено, про що є відповідні фотоматеріали транспортного засобу. Позивачем не було зазначено вказану інформацію, не проведено відповідних дій для виявлення дійсної вартості автомобілю. Таким чином у позові відсутня ціна позову, а саме дійсна ринкова вартість транспортного засобу.

Враховуючи викладене, представник відповідача просив суд у задоволені позову - відмовити.

-визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2480 куб.см., тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , та стягнути з неї 1/2 частину вартості транспортного засобу на корить відповідача, ОСОБА_4 .

- зобов`язати позивача, ОСОБА_3 надати суду відповідну інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди, де було пошкоджено транспортний засіб автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, 2012 року випуску, та надати відповідні документи, висновки, те що, для підтвердження дійсної вартості транспортного засобу, на сьогоднішній день.

26.06.2023 року від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Варламова М.М. на адресу суду надійшла відповідь на позовну заяву, згідно якої окрім іншого зазначено, що як зазначається в уточненому позові на даний час надати документи на житловий будинок, загальною площею 93.8 кв.м. розташований за адресою: АДРЕСА_1 не уявляється можливим, у зв`язку із знаходженням них у Відповідача або його родичів, які добровільно надати документи відмовляються для проведення судової експертизи або для оцінки.

На підставі чого була розрахована середня вартість даного будинку згідно офіційного сайту https://www.olx.ua/uk/ складає 18 333 доларів США (30 000 + 15 000 + 10 000 -55 000 : 3 = 18 333), що згідно курсу НБУ станом на 27.05.2023 р. 36,57 грн. за дол. США складає 670 437,81 грн. (18333 доларів СШУ х 36,57 грн.).

Позивачем була доведена середня вартість транспортного засобу згідно офіційної сайту https://rst.ua/ukr/ складає 426 666,67 грн. (385200 грн. + 459100 грн. + 435700 грн. = 1 280 000 грн. : 3 = 426 666.67 грн.).

Відповідачем навпаки не надано суду будь-яких даних, які б свідчили про вартість транспортного засобу (договір купівлі-продажу, оцінка рухомого майна). Окрім того, представник відповідача у тексті відзиву на позовну заяву щодо розрахунку вартості майна дуже часто посилається на Закон України «Про судову експертизу», але жодного разу не зазначає ні конкретні пункти, ні статті даного закону. Зазначені вище розрахунки вартості майна не є порушенням норм чинного законодавства України, а також не суперечить правовій позиції Верховного Суду.

Також представником відповідача було приєднано до матеріалів справи фотокартки автомобілів, однак ці фотокартки взагалі не засвідчені належним чином та не стосуються предмету доказування по справі. У вимогах відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву маються певні перекручування фактичних обставин, що полягає у наступному. Так, згідно свідоцтва про реєстрацію

ТЗ СЕДАН-В VOLKSWAGEN PASSAT 2012 року випуску. випуску. VIN-код - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 власником ТЗ є відповідач. У позовній заяві позивачем однією з позовних вимог зазначено: стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості транспортного засобу. Однак, відповідач у відзиві на позовну заяву намагається неправомірним чином віддзеркалити дану позовну вимогу, а саме: не зважаючи на те, що згідно до вищезазначеного свідоцтва про реєстрацію ТЗ саме відповідач є власником транспортного засобу, він просить суд «перекласти право власності на позивача» та стягнути вже з позивача 1/2 частину вартості транспортного засобу.

Вважає, що така вимога суперечить діючому законодавству, є незаконною та протиправною та на підставі викладеного, просив суд:

- відзив представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Спрінчан М.В. - залишити без розгляду та повернуту представнику відповідача, а позовні вимоги викладені у новій редакції позовної заяви від 28.05.2023 р. задовольнити у повному обсязі.

04.07.2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Спрінчан М.В. на адресу суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, згідно яких серед іншого зазначено, що представник позивача вказує на те, що у позивача, відсутні документи на вказаний житловий будинок для проведення судової експертизи для визначення ринкової вартості нерухомого майна, тобто житлового будинку. Зазначене не є відповідним доказом, що обґрунтовує представник позивача у своєї відповіді. По-перше позивач, ОСОБА_3 є співвласником зазначеного житлового будинку, в неї є відповідні дані, щодо реєстрації права власності на зазначений житловий будинок. Далі вона як співвласник має право подати у будь-яке Бюро технічної інвентаризації замовлення щодо проведення відповідної технічної інвентаризації на житловий будинок. Та їй ніхто не забороняв подати заяву про забезпечення доказів в порядку ст.ст.83, 116-118 ЦПК України, щодо призначення судової будівельно-технічної експертизи житлового будинку. Вищевказаного позивачем не було здійснено при подачі первісного, та уточнюючих позовних вимог, таким чином відсутня ринкова вартість нерухомого майна, житлового будинку, при подачі позивачем відповідного позову.

Що стосується вимоги про стягнення 1/2 частини вартості транспортного засобу СЕДАН-В VOLKSWAGEN PASSAT 2012 року випуску, VIN-код - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 у розмірі 213 333,34 (двісті тринадцять тисяч триста тридцять три гривні тридцять чотири копійки), представник позивача зазначає, що в обґрунтуванні вказаної позовної вимоги була доведена середня вартість транспортного засобу згідно офіційного сайту rst.ua/ukr/, що складає 426 666, 67 грн. (385200 грн. + 459100 грн. + 435700 грн. = 1280000 грн. : 3 = 426 666, 67 грн.». Та відповідач не додав будь-яких даних, які б свідчили про вартість транспортного засобу (договір купівлі продажу, оцінка рухомого майна). В свою чергу, відповідач ОСОБА_4 звертає увагу на слідуючи обставини, він не звертався до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, а навпаки з позовом звернулася позивач, ОСОБА_3 , у якому ставить вимогу про стягнення 1/2 частини вартості транспортного засобу, тому позов подається позивачем із додержанням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, де є виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, але ні де не зазначено, що зазначене повинен здійснювати відповідач.

Представник позивача ОСОБА_1 зазначив щодо вартості транспортного засобу, а саме те що зазначена вартість з офіційного сайту не з`являється визначенням ринкової вартості автомобіля для суду. Оскільки відповідно до вимог цивільного законодавства, закону України «Про судову експертизу» для визначення ринкової вартості транспортного засобу для суду (експертної оцінки) призначається судова експертиза транспортного засобу, так як це також процесуальна дія, яка полягає в проведенні досліджень та наданні експертом висновку з питань. Які підлягають доказуванню у цивільній справі. Що ні позивачем, ні його представником не було здійснено. Знов таки, позивачу ніхто не заважав при подачі позову звернуться із заявою в порядку ст.ст.83,116- 118 ЦПК України про забезпечення доказів, а саме з вимогою про призначення судової експертизи транспортного засобу. У відзиві також було зазначено те що у відповідача є інформація відносно того, що транспортний засіб непридатний до експлуатації. Про що є відповідні фотоматеріали транспортного засобу. Позивачем не було зазначено вказану інформацію, не проведено відповідних дій для виявлення дійсної вартості автомобілю.

З огляду на зазначене представник відповідача, просив суд:

- відхилити відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 та відзив залишити в силі;

- у задоволені позову - відмовити;

- визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортний засіб - автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, 2012 року випуску, об`єм двигуна 2480 куб.см., тип легковий седан, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , та стягнути з неї 1/2 частинуу вартості транспортного засобу на корить відповідача, ОСОБА_4 ;

- зобов`язати позивача, ОСОБА_3 надати суду відповідну інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди, де було пошкоджено транспортний засіб автомобіль, марки VOLKSWAGEN моделі - PASSAT, 2012 року випуску, та надати відповідні документи, висновки, те що, для підтвердження дійсної вартості транспортного засобу, на сьогоднішній день.

Представник відповідача, ОСОБА_2 20.08.2024 р. надала відзив на заяву на збільшення позовних вимог, в якому зазначила, що з заявленими позовними вимогами вони не погоджується з наступних підстав. По-перше, вважає за цими позовними вимогами відсутній предмет спору, оскільки право на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 93,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ними ніколи не оспорювалось та питання припинення спільної сумісної власності можливо вирішити у позасудовий спосіб. По-друге. Позовні вимогу щодо стягнення грошових коштів за рахунок вартості транспортного засобу СЕДАН-В Volkswagen Passat 2012 року випуску, реєстраційний номер - НОМЕР_4 вони не визнають, оскільки, як вже було раніше зазначено представником відповідача , автомобіль знаходився у постійному користуванні позивачки та після ДТП також знаходиться у її віданні. ОСОБА_4 цим автомобілем не користується. Враховуючи наведені обставини, вони вважають, що транспортний засіб СЕДАН-В Volkswagen Passat 2012 року випуску, повинен бути виділений позивачці. По-третє. Вони не погоджуються з позовною вимогою щодо визнання спільною сумісною власністю грошові кошти (залишок станом на 06.05.2023 р.) в розмірі 23148,56 доларів США на рахунку відповідача ОСОБА_4 та стягнення з ОСОБА_4 на користь позивачки 1/2 частини зазначених коштів з наступних підстав. Так, у 23.10.2021 р. мати відповідача ОСОБА_8 отримала аванс у розмірі 9000 доларів США у рахунок продажу належного їй домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 . Про отримання авансу від ОСОБА_9 ОСОБА_8 написала розписку. Оригінал розписки знаходиться у ОСОБА_9 .. Зазначений аванс ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_9 у присутності позивачки - ОСОБА_3 та батьків ОСОБА_9 . 24.2022 року ОСОБА_8 переїхала проживати у спірний будинок АДРЕСА_3 , де проживає по теперішній час. В подальшому, при остаточному розрахунку за домоволодіння було укладено договір купівлі-продажу. У 2021 році мати відповідача мешкала на одинці та будучи жінкою похилого віку побоювалась зберігати отримані грошові кошти у розмірі 9 000 доларів США біля себе. Тому вона звернулась до відповідача з проханням зберігати отриманий аванс у нього. Оскільки усі свої грошові кошти та заощадження відповідач тримав на валютному рахунку, тому, на прохання мати, ОСОБА_4 отриманий аванс у розмірі 9000 доларів вніс 25.10.2021 року у відділені АТ КБ«ПРИВАТБАНК» на свій валютний рахунок. Зазначена сума грошових коштів у розмірі 9000 доларів США зберігалась на валютному рахунку станом на 06.05.2023 року та входила в загальний залишок у розмірі 23148,56 доларів США. Обставини зарахування вищезазначених грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується роздруківками руху коштів на банківських рахунках ОСОБА_4 . Таким чином, вони вважають, що заявлена позивачем вимога щодо визнання спільним сумісним майном подружжя суми 23148,56 доларів США не підлягає задоволенню. Вважають, що позивачу може бути виділено сума грошових коштів за відрахуванням 9 000 доларів США та вартості Volkswagen Passat 2012 року випуску.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче судове засідання про що повідомлені сторони.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року заяву задоволено частково. В порядку забезпечення позову по справі №502/893/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя накласти арешт (заборону відчуження) на транспортний засіб Седан-В «Volkswagen Passat», 2012 року випуску, VIH-код НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 до набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі. У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 29.08.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, про що повідомлені сторони.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась.

Представник позивача адвокат Варламов Микита Михайлович в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, разом з тим зазначила, щодо залишення транспортного засобу позивачу, та не погоджувалась з заявленою до стягнення сумою грошових коштів.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засідання заперечував проти задоволення позову, просив залишити транспортний засіб позивачу.

Заслухавши пояснення представників сторін, в ході дослідження доказів судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_9 від 03.02.2002 року зареєстрованого Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 03.02.2002 року, про що було складено відповідний актовий запис №02 від 03.02.2002 року. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище « ОСОБА_12 ».

Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.05.2023 року Кілійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року справа № 502/335/23, шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис №02 від 03.02.2002 року розірвано.

Згідно відповіді ТСЦ МВС №5144 №31/15/5144-15аз від 26.05.2024 року вбачається, що на імя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровано 29.08.2020 року транспортний засіб «Volkswagen Passat», 2012 року виготовлення, потужність двигуна 2480 (см.куб.). на підставі договору купівлі-продажу 5152/2020/2176575 від 29.08.2020 в ТСЦ №5152. Що також підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 виданого ТСЦ 5152 на ім`я ОСОБА_4 .

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 18.05.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №1477 встановлено, що ОСОБА_13 продавець та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 покупець, домовились про наступне: продавець продав, а покупець купив житловий будинок за АДРЕСА_3 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 332344872 від 15.05.2023 р., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності володіли житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 176238554 від 05.08.2019 р., ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності володіє житловим будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

З висновку експертного дослідження № ЕД -19/116-23/16651-АВ від 26.09.2023 р., вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_4 з урахуванням наявних пошкоджень, станом на дату проведення експертизи, а саме, на 25.09.2023 р. складає 238365, 69 грн.

Згідно звіту про незалежну оцінку, станом на 28.07.2023 р. ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 складає 384190 грн.

Відповідно інформаційної довідки АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4 , станом на 06.05.2023 має картку Універсальна Голд № 169774 залишок 80.00 грн; картку для виплат Голд № 314103 залишок 23148.56 дол; картку для виплат № НОМЕР_10 залишок 476.97 грн.; Internet Card № 052388 залишок 0.53 дол.; Депозит № 7147 ( НОМЕР_11 ) залишок 1 278.25 грн.

При цьому, як встановлено з наданої представником відповідача ОСОБА_2 роздруківки руху коштів відповідача на рахунках в АТ «ПриватБанк» - 25.10.2021 р. відповідач ОСОБА_4 поповнив свій картковий рахунок готівкою у відділенні банку в м. Кілія на суму 8937,09 доларів США /а.с. Т. 2, 66/. При цьому, як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, вказані кошти відповідачу по справі не належать, він отримав від своєї матері для зберігання, оскільки вона отримала їх за продаж власного будинку і побоювалась тримати їх у себе вдома. Відповідаючи на зауваження представника позивача, що внесена таким чином сума коштів не дорівнює сумі коштів у 9000 доларів США, яку було сплачено матері відповідача в якості авансу за будинок покупцями, представник відповідача заначила, що це є саме та сума за вирахування сплати банківських послуг при внесенні готівки на банківський рахунок. Відповідаючи на питання представника позивача щодо переказу відповідачем коштів в сумі 15 000 доларів США зі вказаного рахунку на іншій 11.08.2022 р., представник відповідача зазначила, що вказані кошти відповідач перерахував коли у нього погіршилися стосунки з дружиною позивачем по справі, яка мала доступ до відповідного карткового рахунку і постало питання про розірвання шлюбу. Вказані кошти, які належать матері відповідача, до цього часу знаходяться на іншому рахунку відповідача і включені в загальну суму коштів доларах США, про які надав відомості АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно розписки від 23.10.2021 р. ОСОБА_8 отримала гроші в сумі 9 тис. доларів від ОСОБА_9 за продаж будинку по АДРЕСА_2 .

З договору купівлі-продажу від 24.03.2023 р. вбачається, що ОСОБА_8 передала у власність ОСОБА_9 земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану на території АДРЕСА_2 та житловий будинок розташований за вищевказаною адресою.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її невісткою, а відповідач по справі це її син. Також зазначила, що вона вирішила продати будинок в с. Десантному, так як з`явились покупці. При наданні завдатку за будинок покупцем ОСОБА_14 , були присутні її син та невістка позивач по справі; покупець казав, що коли заробить то виплатить залишок, тому вона склала розписку, яку написала її невістка. Отримані гроші за будинок вона віддала синові, та на наступний день син з невісткою пішли та поклали ці кошти на рахунок в банк. Після внесення завдатку, вона ще рік мешкала в будинку, доки покупець повністю з нею не розрахувався, тоді вже остаточно оформили продаж будинку, який був проданий за 14 тисяч доларів США. Після продажу будинку вона переїхала до сина, так як будинок синові купувала вона з чоловіком та оформили його на сина з невісткою. Коли переїжджала до сина, то він з невісткою вже не жили разом, тільки на початку 2023 року вона дізналась, що подружжя розлучилось. Гроші знаходились ще у сина, так як вона з сином домовилась, що згодом куплять їй будинок, а невістка сказала, що вона зняла квартиру. Потім від сусідів дізналась, що невістка проживає з іншим чоловіком. Гроші були на рахунку сина, з початком війни вони їх так і не знімали, про рух грошей їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що сторін по справі знає як сусідів. Будинок в с. Десантне він прибав своєму синові у ОСОБА_8 у 2021 році, гроші за будинок у розмірі 9 тисяч передав одразу ОСОБА_8 , про що її невістка написала розписку; іншу частину грошей передав згодом, та поки не розрахувались повністю, до будинку не переселялись. Загальна вартість будинку склала 14 тисяч, подальшу долю грошей не знає.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона з чоловіком придбали у ОСОБА_8 будинок у 2021 року, передали за нього завдаток у розмірі 9 тисяч, гроші передавались у будинку, але під час передачі грошей вона присутньою не була, чоловік з сином привіз розписку про отримання грошей ОСОБА_17 , яку писала її невістка. Приблизно десь через рік вони уклали договір та нотаріально оформили, доти там мешкала Парасковія, взагалі за будинок заплатили 14 тисяч доларів.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таке ж положення містить і стаття 368 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 19, 22, 30 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За приписами пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦПК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи встановлені в ході досудового розгляду з досліджених доказів обставини, суд виходить з того, що стороною позивача доведений факт того, що спірний будинок був набутий сторонами за час перебування у шлюбі, отже, на вказане вказане майно поширюються положення ч. 1 ст. 60 СК України щодо належності його дружині і чоловіку на праві спільної сумісної власності, у зв`язку з чим воно може бути поділене відповідно до положень ст. 70 СК України.

Таким чином суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення права спільної сумісної власності на будинок та визнання за сторонами права власності по 1/2 частині вказаного будинку.

Що позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частки вартості транспортного засобу суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 р. у справі № 209/3085/20 підтвердила висновок судів нижчих інстанції про те, що вимоги про визнання за відповідачем права власності на автомобіль і стягнення на користь позивачки відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Крім того, ВП ВС констатувала, що внаслідок його виділення у власність відповідачеві і такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Тому окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту.

ВП ВС виснувала, що приписи частин 4, 5 ст. 71 СК України і ст. 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності треба розуміти так: а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Позивачка не претендувала на те, щоб залишити автомобіль собі, припинивши право відповідача на частку в праві спільної сумісної власності з компенсацією йому за цю частку. Вона, навпаки, дала згоду на те, щоб отримати грошову компенсацію за її частку в праві спільної сумісної власності на автомобіль від відповідача. Тому вимога про стягнення такої компенсації не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Факт відсутності у відповідача коштів для одномоментної виплати компенсації позивачеві сам собою не може бути ознакою надмірності тягаря з такої виплати.

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом ч. 4 ст. 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом ч. 2 ст. 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки в неподільній речі.

Велика Палата ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15 та КЦС ВС від 16 червня 2021 року у справі № 559/609/15 висновку про те, що суд має визначити ідеальні частки співвласників у неподільній речі без її реального поділу та залишити відповідне майно у спільній частковій власності у разі, коли відповідач попередньо не вніс на депозитний рахунок суду кошти за частку позивача у праві спільної сумісної власності на неподільну річ, а останню не можна поділити в натурі відповідно до часток.

Крім того, ВП ВС відступила від сформульованого, зокрема, у постановах ВСУ від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15 та КЦС ВС від 29 серпня 2019 року у справі № 371/1369/15-ц висновку, що для вирішення питання про застосування ч. 2 ст. 364 ЦК України юридичне значення має те, чи сплачує співвласник-відповідач, який володіє та користується спільним майном, матеріальну компенсацію позивачеві за таке володіння та користування відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, чи спроможний співвласник-відповідач виплатити співвласникові-позивачеві грошову компенсацію вартості його частки, і чи не буде така виплата надмірним тягарем.

Таким чином, враховуючи, що в даній справі згідно наданих стороною відповідача доказів (висновку експертного дослідження від 26.09.2023 р.) вартість автомобіля, набутого відповідачем за час перебування у шлюбі з позивачем становить 238 365,69 грн та 1/2 частка від вказаної суми становить 119 182,85 грн, суд вважає вказану суму такою, що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим відповідачу слід виділити відповідний автомобіль у власність.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 1/2 частини грошових коштів у розмірі 23 148,56 доларів США, які знаходяться на його валютному рахунку в установі АТ КБ «ПриватБанк», суд виходить з наступного.

З отриманої за клопотанням представника позивача інформації з відповідної банківської установи судом встановлено, що на момент припинення шлюбу сторін по справі, на відповідному валютному рахунку знаходились грошові кошти в іноземній валюті 23 145,56 доларів США.

З посиланням на те, що позивач має право на 1/2 частину відповідних грошових коштів при поділі, представник позивача просив їх виділити у власність позивача у визначеному ним гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 28.05.2024 р. 1 долар США + 40,3012 гривень.

Яку вірно послався в обґрунтування вказаної позовної вимоги представник позивача, суд, серед іншого, має встановити при вирішенні відповідної позовної вимоги джерело походження відповідних грошових коштів.

В ході змагального судового розгляду з досліджених доказів суд приходить до висновку, що сторона відповідача довела факт надходження на відповідний рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 9000 доларів США, які були передані матір`ю відповідача своєму синові на зберігання та попередньо отримані нею за продаж свого будинку.

Отже, вказані грошові кошти не можуть вважатись спільним сумісним майном подружжя та підлягати поділу.

Відповідний висновок суду ґрунтується на тому, що, по-перше, згідно наданої відповідачем виписки інші значні суми надходили на рахунок відповідача шляхом здійснення SWIFT-переказів та становили собою виплати заробітної плати відповідачу, який працював моряком за кордоном.

По друге, 9000 доларів США були внесені через день після отримання матір`ю позивача авансу за будинок та перераховані через установу банку, яка знаходилась в найближчому відділенні банку за місцем проживання відповідача та його матері.

По третє, вказані кошти так і не були зняті з рахунку на момент розгляду справи, а лише переведені з одного рахунку відповідача на інший, отже вони досі входять до загальної суми грошових коштів на валютному рахунку відповідача.

Інших відомостей про рух коштів на рахунку відповідача по справі, стороною позивача суду на їх спростування не надано.

Крім того, суд враховує, що як встановлено в ході розгляду справи, позивач власноруч заповнила текст відповідної розписки про отримання матір`ю відповідача грошових коштів, оскільки була присутня при їх отриманні, тобто знала про отримання відповідачем від матері вказаних грошей на зберігання та, як стверджує сторона відповідача та свідок матір відповідача, була присутня і у відділені банку під час внесення вказаних грошових коштів на рахунок відповідача.

Однак про вказані обставини вона після уточнення її представником позовних вимог у відповідній частині та поданням заперечень на них представником відповідача, суд не повідомила.

Суд приходить до висновку, що вказана поведінка позивача не відповідає визначеній ч. 9 ст. 7 СК України засаді добросовісності регулювання сімейних відносин.

З оглядну на викладене, суд дійшов висновку, що позивач має право на поділ грошових коштів відповідача у іноземній валюті виходячи з суми на момент припинення шлюбу, за вирахуванням 9000 доларів США, що становить 14 148,56 доларів США.

Отже, половина вказаної суми становить 7074,28 доларів США, що за визначеним представником позивача офіційним курсом, виходячи з принципу диспозитивної цивільного процесуального судочинства становить (7074,28 ? 40,3012) 285 102 грн та вона підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, а не виділенню йому у власність, як про те просив суд представник позивача, оскільки грошові кошти не відносяться до майна /речей/, що визначені індивідуальними ознаками.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 60-61, 70-71, 74 СК України, ст. 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за кожним по 1/2 частки зареєстрованого за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 223 житлового будинку загальною площею 93,8 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної сумісної власності сторін на нього.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_13 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - 119 182,85 грн грошової компенсації 1/2 частини вартості спільного сумісного майна подружжя транспортного засобу «Volkswagen Passat», 2012 року виготовлення, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , виділивши його у власність відповідача ОСОБА_4 .

Визнати в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за кожним по 1/2 частки на грошові кошти у розмірі 14 148,56 доларів США станом на 06.05.2023 р. на рахунку відповідача ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві Комерційний банк «Приват Банк» - картка для виплат «Голд» № 314103, та в порядку виділення у власність позивача стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_13 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - гривневий еквівалент 1/2 частини вказаної суми у розмірі 285 102 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_12 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_13 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - 5000 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.11.2024 р.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников