Справа № 309/4177/24
Провадження № 2-о/309/398/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.

при секретарі Драб Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ГУДМС України в Закарпатській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із даною заявою яку мотивує тим, що він є громадянином Російської Федерації. Заявник наразі проживає разом зі своєю дружиною та двома дітьми на території України, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іза, Хустського району Закарпатської області. У 1992році мама Заявника ОСОБА_2 , яка також є громадянкою України, вивезла його до Російської Федерації на проживання, де він навчався в школі та у відповідному віці отримав паспорт громадянина РФ. Однак, як зазначає заявник, ніколи не відчував себе ніким, крім громадянина України та мріяв повернутись додому. Даний факт підтверджується рішенням Хустського районного суду у справі №309/2820/16-ц від 07.03.2017року, відповідно до якого встановлено факт його проживання на території України в період розпаду СРСР з 24.08.1994року.

В 2013 році ОСОБА_1 переїхав в Україну та проживав в с. Іза Хустського району разом з дружиною та донькою. ІНФОРМАЦІЯ_2 у заявника народилась донька ОСОБА_3 , яка також є громадянкою України, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Родина ОСОБА_1 проживає в Україні та народились, як він так і його батьки в Україні, брат ОСОБА_4 взагалі є військовослужбовцем Збройних сил України.

Встановлення факту постійного проживання на території України йому необхідне для отримання паспорту громадянина України. Без встановлення факту проживання на території України, ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати підтвердження того, що має право на громадянство України, отримати паспорт громадянина України, мати права та обов`язки громадянина України, враховуючи ту обставину, що проживає в Україні понад 10 років.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримав.

Представник заінтересованої сторони ОСОБА_6 в судовому засіданні проти заяви заперечив та просив у її задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Іза Хустського району Закарпатської області, що стверджується свідоцтвом про народження.

На сьогоднішній день заявник має намір виготовити паспорт громадянина України на своє ім`я, однак не може цього зробити, оскільки необхідною умовою для цього є громадянство України.

Про виготовлення паспорту громадянина України у шістнадцятирічному віці він не звертався, оскільки виїхав за кордон.

Той факт, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з дня свого народження та на період розпаду СРСР, тобто на 24.08.1991 року проживав у с. Іза Хустського району Закарпатської області стверджується рішенням Хустського районного суду у справі №309/2820/16-ц, яке набрало законної сили та ніким не оскаржене.

Заявник просить встановити факт проживання на території України саме з 2013року по сьогоднішній день. На підтвердження цього вказує на міграційну карту, відповідно до якої міграційною службою проставлено відмітку про перетин кордону саме з 12.10.2013року в Україну. Суд приходить висновку, що даний доказ є належним та допустимим, оскільки при в`їзді на території України міграційна карта заповнюється громадянами та подається разом з паспортом посадовій особі органів охорони державного кордону під час перетину державного кордону та зберігається протягом усього терміну перебування в Україні. Довідкою, виданою Ізянським старостинським округом, підтверджено ту обставину, що ОСОБА_7 дійсно зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні допитана в якості свідка ОСОБА_2 підтвердила той факт, що ОСОБА_1 з 2013року дійсно проживає в Україні разом із своєю сімєю народився в с.Іза, Хустського району та дійсно був вивезений нею в Російську Федерацію в 1992році.

Брат Заявника ОСОБА_4 подав до суду заяву відповідно до якої просив розглядати справу за його відсутності через проходження служби в лавах ЗСУ(що підтверджується довідкою № 02-22/577 від 10.06.2024 року ) та повністю підтримав обставини, викладені заявником стосовно проживання на території України в період з 2013року по сьогоднішній день.

Заінтересованою особою подане заперечення стосовно заяви про встановлення факту. Основні доводи зводяться до того, що заявнику було надано посвідку громадянина, однак така була анульована, а тому його перебування на території України є незаконним. Суд не може прийняти такі доводи та вважає їх такими, що не спростовують самого факту проживання на території України заявником у зазначений ним період. На думку суду такі заперечення не тільки не спростовують даного факту, а навпаки підтверджують обставини, викладені заявником у заяві.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», № 5 від 31.03.1995 року встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Враховуючи в сукупності наведені обставини та вищевказані норми закону вбачається, що в даному випадку є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 , оскільки встановлення факту проживання ним на терторії України з 2013року року необхідне для отримання ним паспорта громадянина України.

Керуючись ст. ст. 265, 293-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України з 12.10.2013року по сьогоднішній день..

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М. М.