Справа №524/4927/23
Провадження №2/524/358/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., представника позивача - ОСОБА_1 , відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідачів - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ПАТ Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди в сумі 1040200 грн, завданої вчиненням кримінального правопорушення, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що Вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за фактом ДТП, яка спричинила смерть його матері, ОСОБА_6 .. Дії відповідача завдали йому моральну шкоду, яка виразилась у стресі через смерть близької людини та намаганні поновити порушені права. Розмір моральної шкоди він оцінює в розмірі 1000000 грн. З огляду на те, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із ОСОБА_2 , вважає, що моральна шкода має бути стягнута із вказаних відповідачів солідарно. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС». У зв`язку із цим, страхова компанія має виплатити йому моральну шкоду в сумі 40200 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

ПрАТ «СГ «ТАС» у відзиві зазначило, що проти задоволення позову заперечує, оскільки позивач не подав заяву до страховика для виплати страхового відшкодування. У зв`язку із цим, рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування не приймалось. Відповідач просив врахувати, що для вплати страхового відшкодування(моральної шкоди) необхідно встановити коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування.

Представник відповідачів проти задоволення позову заперечував. Вказав, що позивач не надав доказів, на підтвердження завдання йому моральних страждань. Відповідач та її представник просили врахувати, що позивач не жив із матір`ю та не надавав їй допомогу.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

16.02.2023 приблизно о 13 год. 30 хв., в світлий час доби, ясну погоду без опадів, но сухому асфальтобетонному покриттю вул. Вадима Пугачова в м. Кременчуці, зі сторони проспекту Свободи в напрямку до вул. Чкалова, керуючи вантажним автомобілем DAF XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом самоскидом Trouillet SRD 338VA реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_5 , який зупинився перед горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 - «Зебра».

В цей же час в районі будинку АДРЕСА_1 , в напрямку ринку «Толока», вийшла пішохід ОСОБА_6 , яка почала перетинати дорогу, поза межами нерегульованого пішохідного переходу з права на ліво, відносно напрямку руху автомобіля DAF XF 95.430 д/н НОМЕР_1 , але при ньому рухаючись в зоні дії дорожніх знаків 5.38.1 - 5.38.2 - «Пішохідний перехід».

Перебуваючи в даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_5 , перед початком свого руху на автомобілі, не переконався, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, порушуючи вимоги п. 10.1. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», розпочав рух по вул. Вадима Пугачова в напрямку вул. Чкалова та в напрямку нерегульованого пішохідного переходу, де в зоні дії дорожніх знаків 5.38.1 - 5.38.2 - «Пішохідний перехід», допустив наїзд передньою крайньою лівою частиною керованого ОСОБА_5 автомобіля, у ліву бокову частину тіла пішохода ОСОБА_6 отримала смертельні тілесні ушкодження та загинула на місці дорожньо - транспортної пригоди.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_6 отримала смертельні тілесні ушкодження та загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука по справі 524/1995/23 від 05 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

З 23.02.2016 ОСОБА_5 перебуває в трудових відносинах із фоп ОСОБА_2 , яка є власником автомобіля DAF XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року з напівпричепом самоскидом TrouilletSRD 338VA реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2001 року випуску.

Станом на 16.02.2023 цивільно-правова відповідальність власника автомобіля DAF XF 95.430 реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована АТ «СГ «ТАС»(приватне).

Сторони не заперечували те, що із заявою про виплату страхового відшкодування позивач до АТ «СГ «ТАС»(приватне)

НОРМИ ПРАВА

Згідно із частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Частиною 2 ст.16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1167, частини першої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОЦІНКА СУДУ

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20 (провадження № 61-13672св21).

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 ЦК України доказуванню підлягає: 1) факт спричинення шкоди; 2) протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, 3) причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Суд враховує те, що факт ДТП, протиправність дій та вина водія ОСОБА_5 підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука.

Вирішуючи вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди із страхової компанії суд враховує наступне.

Порядок звернення потерпілого чи іншої особи до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий у розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування. Обов`язок відшкодування шкоди, завданої ДТП, зокрема, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини. Потерпіла внаслідок ДТП не зобов`язана звертатися безпосередньо до страховика з метою вирішення питання страхового відшкодування, що не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду від 19 травня 2022 року по справі № 389/807/20.

З цих підстав, суд вважає необґрунтованими доводи АТ «СГ «ТАС»(приватне) про те, що позивач в обов`язковому порядку мав звернутись до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

З огляду на те, що відповідно до вироку Автозаводського районного суду м. Кременчука потерпілими в кримінальному провадженні були визнані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які були дітьми загиблої ОСОБА_6 , вказані особи мають право в рівних частках на отримання від страховика страхового відшкодування (регламентної виплати) в розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку - смерть ОСОБА_6 , що становить по 40200 грн на кожного.

Відтак, суд задовольняє вимогу позивача в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 40200 грн.

Вирішуючи вимоги позивача в частині солідарного обов`язку з відшкодування шкоди водія ОСОБА_5 та його роботодавця ОСОБА_2 суд враховує правову позицію Верховного Суду в складі Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладену в постановах від 19.06.2019по справі 630/163/16-к та від 14.03.2019 по справі № 632/1400/16-к, в яких визначено, що шкода, в тому числі моральна, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не водієм, винним у вчиненні ДТП.

З цих підстав, суд вважає, що належним відповідачем по справі в частині стягнення моральної шкоди є власник транспортного засобу - ОСОБА_2 , а тому суд відмовляє у задоволенні вимог до ОСОБА_5 ..

Щодо розміру моральної шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, законодавець визначив загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди, тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 07 серпня 2024 року по справі № 750/6205/19.

Суд враховує доводи представника відповідача адвоката Ковтуна М.В. з приводу відсутності доказів завдання позивачу моральної шкоди.

Так, на переконання суду, факт загибелі матері позивача є достатньою підставою для встановлення факту завдання йому моральної шкоди.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з огляду на відсутність доказів, які б підтверджували глибину моральних страждань позивача, суд вважає, що достатнім розміром для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди є 300000 грн, яку суд вважає за необхідне зменшити на суму стягнутого страхового відшкодування в розмірі 40200 грн. Відтак, суд стягує із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 259800 грн.

Отже, суд частково задовольняє позов.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь держави суд стягує судовий збір в сумі 1499,97 грн з кожного, пропорційно розміру задоволених позовних вимог на 28.84%

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 - 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ПАТ Страхова група «ТАС» про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_3 на користь ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_4 моральну шкоду, завдану вчиненням кримінального правопорушення в сумі 259800 грн.

Стягнути із АТ «СГ «ТАС»(приватне), ідентифікаційний код юридичної особи: 30115243, 03117, місто Київ, пр.Берестейський, будинок 65 на користь ОСОБА_4 , рнокпп НОМЕР_4 у відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи страхове відшкодування в сумі 40200 грн.

В задоволенні вимог до ОСОБА_5 та вимог про стягнення моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в сумі 740200 грн - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 , АТ «СГ «ТАС»(приватне) на користь держави судовий збір в сумі 1499,97 грн з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.10.2024

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ