Провадження №2/751/153/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

суддяЛібстер А. С.
секретар судового засіданняКурган В.О., Рак Я. М.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні справу№ 751/11255/23
за позовомОСОБА_1
до Чернігівської міської ради
провизнання права власності на частину земельної ділянки за набувальною давністю
учасники справи та представники:
представник позивача адвокат не з`явився
позивачка представник відповідача не з`явилася не з`явився
третя особа не з`явилася

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 та її представник звернулись до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0371, площею 0,129 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №040995 від 09 листопада 1999 року ОСОБА_2 була власником земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 . 09.02.2000 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_3 купила земельну ділянку площею 700 кв.м., надану для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 . 26.03.2021 державним реєстратором, за ОСОБА_3 , було зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 . Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, співвласником земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га є ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, у зв`язку з відсутністю спадкоємців її поховання здійснила, ОСОБА_3 . Зважаючи, на те, що після смерті ОСОБА_2 жодних спадкоємців заявлено не було, у спадщину ніхто не вступив, а Чернігівська міська рада на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 відумерлою спадщиною не визнавала. ОСОБА_3 , мешкала разом із своєю донькою, ОСОБА_1 , 1988 року народження , вели спільне господарство. Фактично, після смерті ОСОБА_2 , частину земельної ділянки, яка належала покійній, ОСОБА_2 , обробляла ОСОБА_1 . Користуючись частиною земельної ділянки, сплачували податок на землю, посадили садок, викопали колодязь для можливого поливу городини та садку. У 2021 році на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, у АДРЕСА_1 , було замовлено та розроблено технічну документації із землеустрою щодо встановлення та (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,129 га. Було складено Акт погодження меж земельної ділянки, що були визначені при кадастровій зйомці з суміжними землевласниками (землекористувачами), даний акт погоджено начальником управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради. Та головою вуличного комітету. Також складено Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. 28.08.2023 року ОСОБА_1 , звернулась до Чернігівської міської ради з клопотанням про передачу їй у власність земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 . Листом від 08.09.2023 року, Чернігівська міська рада повідомила, що дана земельна ділянка відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 270 від 19.10.1999 року земельну ділянку площею 0,1375 га для ведення особистого підсобного господарства, у АДРЕСА_1 , було передано у приватну власність. Зауваження, про те, що ОСОБА_1 починаючи з 2002 року (21 рік) відкрито використовувала земельну ділянку ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 , залишено без уваги та є такою, що носить форму фактичної відписки.

12.01.2024 від представника Чернігівської міської ради надійшов відзив на позовну заяву (а.с.26-30), відповідно до якого заявлені позовні вимоги не визнають, вважають їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам законодавства. Зазначають, що позивачка до Чернігівської міської ради з клопотанням про передання їй у власність земельної ділянки саме в порядку набувальної давності не зверталася, докази належного користування земельною ділянкою не надаються (в тому числі докази про сплату земельних платежів за користування землею), а отже взагалі не вбачається користування позивачкою земельною ділянкою. Крім того, звертають увагу, на не визначеність території земельної ділянки, якою користувалася позивач.

18.03.2024 через систему «Електронний суд» представник позивача подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3

11.04.2024 через систему «Електронний суд» представник відповідача подала додаткові пояснення у справі. Зазначають, що до Чернігівської міської ради з питання надання у власність 2-ї частини земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371 для ведення особистого підсобного господарства звертався ОСОБА_4 із заявою від 16.04.2021 року, зазначивши при цьому обставини використання ним земельної ділянки. Крім того, за результатами розгляду справи №751/3898/21 за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частину земельної ділянки відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ураховуючи матеріали справи № 751/11255/23 та зазначені вище обставини, Чернігівська міська рада була обізнана про фактичних користувачів ( ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ) земельної ділянки лише з 2021 року, відповідно до такого періоду добросовістність як початковий елемент заволодіння майном була відсутня підстави для визнання права власності на не визначену частину земельної ділянки за набувальною давністю відсутні. ОСОБА_1 звернулася до Чернігівської міської ради із клопотанням про передачу у приватну власність частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0371, площею 0,129 га, загальною площею 0,064 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. У даному клопотанні заявником зазначено про здійснення обробітку земельної ділянки загальною площею 0,129 га, а також про сплату податку на землю. Ураховуючи зазначення, ОСОБА_1 повідомила Чернігівську міську раду про факт користування земельною ділянкою лише у серпні 2023 року, що також не визначає підставу, згідно вимог законодавства, для визнання права власності на не визначену частину земельної ділянки за набувальною давністю. Зазначають, що ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу від 10.02.2000 року зареєстрованого у реєстрі за №2341, є власником земельної ділянки площею 700,0 кв.метрів за адресою по АДРЕСА_1 . За наданими копіями квитанцій платником земельного податку зазначено саме ОСОБА_3 , а не позивачку по справі. Крім того, жодний із наданих документів не містить площу земельної ділянку за яку за обґрунтуванням позивачки сплачувався земельний податок. Квитанція від 16.08.2005, повідомлення від 12.07.2004 містять площу земельної ділянки 0,07 га, що фактично відповідає площі земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_3 , яка фактично і була платником земельного податку за власну земельну ділянку (а.с. 136-138, 153-155).

Позовна заява надійшла до суду 18.12.2023 року. Головуючий суддя своєю ухвалою від 27.12.2023 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, підготовче засідання призначене на 30.01.2024. Підготовче провадження у справі закрито 27.05.2024 з призначенням розгляду справи по суті на 19.07.2024, яке відкладалось через оголошені повітряні тривоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Позивачка та її представник адвокат Бем Ю. Ю. в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без участі представника ЧМР, проти задоволення позовних вимог заперечує.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась. 24.09.2024 подала письмові пояснення відповідно до яких позовні вимоги просить задовольнити. Зазначає, що після смерті ОСОБА_2 вона зі своєю донькою ОСОБА_1 фактично користувалися земельною ділянкою, яка належала покійній. У серпні 2002 року, вона верталась у відділ безгосподарного майна при податковій міській інспекції по АДРЕСА_1 стосовно земельної ділянки, питання розглядалось там більше року і не було вирішене. Їй було відмовлено в задоволені даного звернення, так як на той час вже не було збережено житловий будинок на земельній ділянці так як останній згорів і не підлягав відновленню. Також, 26 вересня 2009 року зверталась до відділу земельних ресурсів Чернігівської міської ради з питання викупити дану земельну ділянку, але було отримано відмову по причині того, що на земельну ділянку було зареєстроване та не погашене право приватної власності на землю за покійною ОСОБА_2 . Твердження представника відповідача по справі Чернігівської міської ради про їхню необізнаність щодо відкритого користування спірною земельною ділянкою безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. Звертає увагу, що представниками Чернігівської міської ради пророблено не малу роботу по збору документів по цій справі, це вже не перший суд та не перше їх звернення, яким вони з донькою ОСОБА_1 намагаються законним шляхом узаконити користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована у АДРЕСА_1 .Вважає, що з 2002 року моменту її першого звернення до органів влади, а також 2021 року під час розгляду справи № 751/3898/21 Чернігівська міська рада могла і мала всі можливості щодо законного вирішення питання про визнання на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована у АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 відумерлою спадщиною але цього зроблено не було. По квитанціях оплати за землю боргу немає. По квитанціях суми - 1200грн оплачувались нею як за цільове призначення земельної ділянки по класифікації видів цільового призначення земель 02-01 для будівництва, ця ділянка по довідці грошової оцінки землі на основі технічної документації відноситься до класифікатора 01-03 - земля для ведення особистого підсобного господарства. Оплата податків за земельну ділянку по класифікатору 01-03 складає20 грн. Різниця по переплаті велика. Забудови на ділянці немає, по технічній документації є пунктирами відзначене місце із відповідними вимірами - де стояла хата яка згоріла. Посаджений молодий садок, для поливу зроблений колодязь на ділянці.

Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №040995 від 09 листопада 1999 року ОСОБА_2 , що мешкає АДРЕСА_1 , передана у власність земельна ділянка площею 0,1375 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території м. Чернігова (а.с. 9).

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.02.2000 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 земельну ділянку площею 700,0 м2 для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться у АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 1/2 частина земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0371, площею 0,129 га належить ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 12).

Згідно з довідкою вуличного комітету виконавчого комітету Новозаводської районної ради м. Чернігова №40 від 25.02.2002 року, ОСОБА_3 здійснила поховання ОСОБА_2 (а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 спадщину ніхто не прийняв, що не заперечувалось сторонами.

08.07.2021 рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі 751/3898/21, яка оглянута судом, за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 частину земельної ділянки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (а.с. 159).

28.08.2023 ОСОБА_1 звернулась Чернігівської міської ради з клопотанням про передання її у приватну власність частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0371для ведення особистого селянського господарства, зазначивши, що вона починаючи з 2002 року відкрито здійснює обробку зазначеної земельної ділянки, сплачується податок за землю ( а.с.158).

Згідно із листом № 6124/1-08/23 від 08.09.2023 року Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради повідомлено ОСОБА_1 , що рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради №270 від 19 жовтня 1999 року земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,1375 га для ведення особистого підсобного господарства було передано у приватну власність. Чернігівська міська рада не є розпорядником зазначеної земельної ділянки (а.с. 156, зворот).

Третя особа ОСОБА_3 сплачувала земельний податок, що підтверджується копіями квитанцій за 2003-2021 роки (а.с. 48-69).

На замовлення третьої особи ОСОБА_3 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1290 га (а.с. 71-117).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх зазначених умов у сукупності.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18)).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, норми законодавства, якими врегульовані дані правовідносини й усталену судову практику у даній галузі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивачу було відомо про власника майна та звернення її матері - третьої особи ОСОБА_3 з позовом до судупро визнання права власності на частину зазначеної земельної ділянки за набувальною давністю, наслідки прийняття такого рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.159), що не заперечувалось сторонами. Саме третя особа - ОСОБА_3 сплачувала земельний податок, що підтверджується копіями квитанцій за 2003-2021 роки і саме на замовлення третьої особи була виготовлена технічна документація не земельну ділянку площею 0, 1290 га. (а.с.48-117). Таким чином посилання позивача про обробіток, тобто користування земельною ділянкою та сплату податку за землю, спростовується наданими самим же позивачем матеріалами, та безпосередньо її зверненням до Чернігівської міської ради від 28.08.2023. Матеріали справи також містять відомості про звернення до Чернігівської міської ради ОСОБА_4 , з приводу можливості приватизації зазначеної земельної ділянки, зазначивши при цьому обставини використання ним земельної ділянки, однак зазначена особа не залучена до участі у розгляді справи (а.с. 141-142, 156-157). Сам по собі можливий факт користування позивачем ОСОБА_1 земельної ділянки, з 2002 року (а.с. 158), тобто у віці з 14 років, враховуючи також відомості про її стан здоров`я (а.с. 47), у суду також виникає обґрунтовані сумніви і зазначена обставина не є підставою для виникнення у неї права на частину земельної ділянки за набувальною давністю і суд не вважає що позивачка є добросовісним набувачем зазначеної частини земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено всіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, і суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись статтями ст. ст. 4, 12-13, 19, 81, 200, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на частину земельної ділянки за набувальною давністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А. С. Лібстер