КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-ві/947/6/24
УХВАЛА

14.11.2024

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цирфі К.А., як головуючого по справі №947/29574/24 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кіптікова І.О. про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіптікова І.О. про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування арешту нерухомого майна.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу позовну заяву було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Цирфі К.А.

25.09.2024 року на підставі ухвали суддіКиївського районного суду м. Одеси Цирфи К.А. позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з метою уточнення позивачем підстав та предмету спору, оскільки зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що вказаний спір повинен вирішуватися на підставі положень Розділу VII ЦПК України.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Цирфи К.А. від 27.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіптікова І.О. про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування арешту нерухомого майна повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що повернення позову не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом, у разі відсутності ознак зловживання своїми процесуальним правами.

Не погодившись з вказаною вище ухвалою ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.10.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси (головуючого судді Цирфи К.А.) від 27.09.2024 року було скасовано, справу направлено до суду першої інстанції ля продовження розгляду.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказана справа передана судді Цирфі К.А.

11.11.2024 року ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Цирфи К.А. позовну заяву ОСОБА_1 до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіптікова І.О. про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування арешту нерухомого майна прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням та викликом сторін. Призначено судове засідання.

13.11.2024 року від позивача ОСОБА_1 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про відвід головуючому у справі судді Цирфі К.А., оскільки вказаний суддя вже розглядав його позовну заяву, що викликає у нього сумнів в його неупередженості або об`єктивності.

Відповідно до ухвали судді Київського районного суду м. Одеси Цирфи К.А. від 13.11.2024 року, вирішення питання про відвід головуючому судді здійснити суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, в порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу заяву про відвід було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Відповідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про відвід судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу судді є сумніви у його упередженості, проте, будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у заяві не надано, як і доказів упередженості судді у розгляді даної справи, а тому відсутні передбачені законом підстави для задоволення відводу.

Суд вважає, що ті обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи, і тому не є підставою для задоволення заяви про відвід. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не встановлено.

Підставою для відводу судді є наявність сумнівів в упередженості та необ`єктивності головуючого, які полягають в незгоді позивача з процесуальним рішенням ухваленим головуючим по справі.

Однак, суд вважає зазначені підстави на підтвердження наявності сумнівів в об`єктивності і неупередженості судді, безпідставними, оскільки відповідно до ч. 4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Враховуючи викладене, підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України, відсутні, у зв`язку з чим, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Цирфі К.А., як головуючого по справі №947/29574/24 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кіптікова І.О. про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування арешту нерухомого майна - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В. С. Петренко