Справа № 179/1991/23
Провадження № 6/206/247/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

в складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря судового засідання Похил А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про розстрочку рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Через систему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про розстрочку рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заява мотивована тим, що заочним рішенням від 12.03.2024, позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості було задоволено в повному обсязі. 25.09.2024 Дніпровським апеляційним судом рішення залишено без змін. Отже, рішення набуло законної сили 25.09.2024 та підлягає стягненню з відповідача 37940 грн. заборгованості за кредитним договором та 2147,20 грн. понесені витрати по сплаті судового збору. Відповідач має намір повністю та добровільно погасити борг шляхом перерахування сум на банківський рахунок ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». При цьому, є обставини, внаслідок яких боржник не може виконати рішення суду і його виконання потрібно розстрочити на щомісячні платежі, протягом одного року до 25.09.2025. Відповідач у грудні 2022 року із ускладненням безпекової ситуації, пов`язаної з повномасштабним вторгненням втратила роботу. Її матеріальний стан на даний час не дозволяє здійснити оплату всієї суми одразу, крім того, через збройну агресію пошук нового місця роботи додатково ускладнюється. Тож, представник відповідача просила суд розстрочити виконання рішення суду та затвердити відповідний графік виконання судового рішення.

Представник відповідача направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за відсутності відповідача та його представника, вимоги заяви підтримала в повному обсязі.

Представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» направила до суду заперечення на заяву, в якій просила відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду та розглядати заяву у її відсутність.

Дослідивши заяву про розстрочку рішення суду та матеріали справи, суд приходить до наступного.

В ході розгляду заяви судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1068-7518 від 20.07.2022 у розмірі 37940 грн., з яких: 2220,00 грн. прострочена заборгованості за кредитом, 35720,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. (а.с. 54-56).

01.05.2024 ухвалою суду заяву представника відповідача ОСОБА_3 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 12.03.2024 по було залишено без задоволення (а.с. 89-91).

25.09.2024 постановою Дніпровського апеляційного суду заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 залишено без змін (а.с. 121-128).

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом. Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 березня 2011 року № 2-рп/2011, посилаючись на позицію Європейського суду з прав людини, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежене державою, якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку або відстрочку виконання рішення суду передбачено також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Верховний Суд в постанові від 27.06.2018 по справі за № 813/8842/13-а зазначив, що підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

При цьому, відповідач просила суд про розстрочення виконання рішення суду, посилається фактично на тяжке матеріальне становище.

На підтвердження обставин заяви про розстрочку рішення суду було долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що складено відповідний актовий запис № 1119. Батьками зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 126).

Також долучено копії 1, 8, 9 аркушів з трудової книжки ОСОБА_2 з яких вбачається, що 01.12.2022 відповідача було звільнено у зв`язку з скороченням штату працівників (п. 1 ст. 40 КЗпП) (а.с. 124-125).

Дослідивши заяву про розстрочення виконання рішення та долучені до неї докази та матеріали цивільної справи, суд критично ставиться до обставин викладених відповідачем щодо тяжкого матеріального становища, оскільки на переконання суду остання в такий спосіб намагається продовжити ухилятися від виконання умов кредитного договору від 20.07.2022 та рішення суду від 12.03.2024.

Жодних достовірних обставин того, що відповідач буде в добровільному порядку виконувати рішення суду та відшкодовувати заборгованість за договором судом не встановлено, оскільки відповідач до теперішнього часу не надала жодного доказу хоча би часткового виконання договору та рішення суду, а навпаки використовуючи процесуальні можливості намагалася відтермінувати набрання рішенням законної сили.

Також, до матеріалів заяви не долучено жодного документу, що відповідач після звернення позивачем з позовом до суду та до моменту звернення з заявою про розстрочку рішення суду намагалась вирішити в позасудовому порядку з позивачем питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором, тощо.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

З аналізу вищенаведених норм та роз`яснень ЄСПЛ, КСУ та ВСУ слідує, що розстрочення або відстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

При цьому, у справі що розглядається, встановлено, що правовідносини між сторонами з приводу отриманого ОСОБА_2 кредиту виникли ще у липні 2022 року, тобто до народження дитини, при цьому докази відсутності будь-якого доходу або майна боржника, за рахунок якого може бути виконано рішення суду відповідачем не надано.

Враховуючи вищевикладеного, а також те, що судом не встановлено об`єктивних обставин, які не залежать від волі заявника та перешкоджають виконанню рішення суду, з огляду на те, що зобов`язання виникло ще в липні 2022 року, тобто вже в період дії воєнного стану, що дозволяло обом сторонам прогнозувати свій фінансовий стан та відповідні ризики, суд дійшов обґрунтованого висновку, що задоволення заяви про розстрочку рішення суду буде несправедливим для іншої сторони договору, а тому відмовляє в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 258-261, 353, 354, 435 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 в інтересах відповідача ОСОБА_2 про розстрочку рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2024 по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали) до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя К.С. Маштак