Справа № 145/1283/24
Провадження № 22-ц/801/2245/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Копилова Л. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 рокуСправа № 145/1283/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Копаничук С. Г., Сопруна В. В.

Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»

на рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

Рішення ухвалила суддя Копилова Л. В.

Рішення ухвалено у відсутності сторін в смт Тиврів Вінницької області

Дата складення повного тексту рішення суду невідома,

Встановив:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу у Київській області Головкіною Яною Вікторівною, про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 423847892 від 23 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 63 від 28 січня 2020 року є ТОВ «Талон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимог № 3 від 29 січня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованість за кредитним договором 423847892 від 23 жовтня 2019 року, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. і витрати на судовий збір за подання до суду позовної заяви у розмірі 1211,20 грн.

В обґрунтуванні заявлених вимог позивач вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено з порушенням, зокрема: нотаріусом не перевірено безспірність заборгованості, стягнутої з нього в сумі 14 001,00 грн. на користь відповідача; не направлено йому вимогу про усунення порушень за кредитним договором, внаслідок чого він був позбавлений можливості заперечити проти розміру заборгованості; допущено порушення Закону України «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; вчинено виконавчий напис зі спливом строків давності щодо відсотків та штрафних санкцій.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я. В., зареєстрований в реєстрі за № 11917 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 423847892 від 23 жовтня 2019 року в сумі 14 001,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн., та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

Зазначив, що відповідач не погоджується із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з нього витрат на правничу допомогу та вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача не надав документів, що підтверджували б виконану адвокатом роботу, а саме: акт прийому-передачі наданих послуг (опис виконаних робіт), розрахунок витрат на правничу допомогу, квитанцію або інший належний документ на підтвердження сплати професійної правничої допомоги. Розгляд позовної заяви немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін також не може свідчити про їх складність, як того вимагає частина 4 статті 137 ЦПК України. Відповідач вважає, що вартість виконаних робіт представником позивача є значно завищеною, документально не підтвердженою і такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності в світлі приписів частини 3 статті 141 ЦПК України, та є неспівмірною зі складністю справи.

У встановлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення 859 про вручення судової повістки судову повістку отримав 30 жовтня 2024 року, не з`явився; клопотань чи заяв не надіслав.

Адвокат Касянчук С. В., який представляв інтереси позивача ОСОБА_1 у суді першої інстанції на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серії АМ № 1091465 від 28 серпня 2024 року (а. с. 21), у судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки він не може з`явитися у судове засідання по причині його тимчасової непрацездатності, що викликана травмою загального характеру. До клопотання надав консультаційний висновок спеціаліста від 01 листопада 2024 року, у якому серед іншого вказані рекомендації: «консервативне лікування іммобілізація в пов`язці типу Дезо до 8 тижнів…». У клопотанні зазначено, що ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю знаходяться в матеріалах справи № 145/1283/24, тобто у даній справі.

Так, матеріали даної справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001136, видане Радою адвокатів Житомирської області 25 листопада 2019 року (а. с. 22) та копію ордера серія АМ № 1091465 від 28 червня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Тиврівському районному суді Вінницької області адвокатом Касянчуком С. В. (а. с. 21).

Інший ордер, на підставі якого адвокат Касянчук С. В. мав би повноваження представляти інтереси позивача ОСОБА_1 , у Вінницькому апеляційному суді, в матеріалах справи відсутній.

За таких обставин клопотання адвоката Касянчука С. В. про відкладення розгляду справи до задоволення не підлягає.

Інші учасники справи: представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та приватний нотаріус Головкіна Я. В. у судове засідання не з`явились.

Згідно положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка у судове засідання учасників справи за правилами статті 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та при відсутності клопотань і поважної причини неявки, при відмові у задоволенні клопотання адвоката Касянчука С. В. про відкладення розгляду справи, при відсутності його відповідних повноважень для представлення інтересів позивача у суді апеляційної інстанції, а також з урахуванням обставин справи та оскаржуваного судового рішення.

Апеляційний суд перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог і доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

За правилами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права, тому справа переглядається судом апеляційної інстанції на предмет законності і обґрунтованості оскаржуваного позивачем рішення суду в межах доводів та вимог його апеляційної скарги, тобто лише в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 березня 2021 року приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу у Київській області Головкіна Яна Вікторівна вчинила виконавчий напис № 11917 про звернення стягнення з громадянина ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором 423847892 від 23 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 63 від 28 січня 2020 року є ТОВ «Талон Плюс», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, реєстр прав вимог № 3 від 29 січня 2021 року є ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованості за кредитним договором 423847892 від 23 жовтня 2019 року, загальної суми заборгованості в розмірі 14 001,00 грн. (а. с. 15).

Вирішуючи питання законності вчиненого виконавчого напису, суд першої інстанції прийшов до висновку про його не відповідність закону, оскільки станом на час вчинення виконавчого напису сума заборгованості, що зазначена в ньому, не була безспірною, оскільки виконавчий напис оскаржується боржником ОСОБА_1 позивачем по даній справі, з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення цього виконавчого напису, зокрема того, що виконавчий напис вчинений на підставі письмового кредитного договору, який не посвідчувався нотаріально та не відноситься до переліку документів, на підставі яких може бути вчинено виконавчий напис.

Тобто, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , ухваливши рішення про задоволення його позову.

Задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн., про що позивач просив у своєму позові (а. с. 6).

При цьому суд зіслався на вимоги пункту 1 частини 1 і частини 3 статті 133, частини 2 статті 137, пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, вказавши на те, що понесені позивачем судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Підстав для зменшення такої суми витрат чи невідповідність її розміру, критерію розумності, співмірністю зі складністю справи та проведеним обсягом робіт, в ході судового розгляду встановлено не було.

Апеляційний суду не погоджується із такою позицією суду першої інстанції за наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5).

Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові від 22 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається із матеріалів справи, заявивши даний позов, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві на виконання вимог пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, у тому числі: 6000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

При цьому у позовній заяві вказав, що докази понесення ним витрат на надання професійної правничої допомоги можуть бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а. с. 5-6).

До позовної заяви ОСОБА_1 додав: договір про надання правової допомоги від 04 червня 2024 року, укладений та підписаний керуючим Адвокатським об`єднанням «Прімус Партнерс» Касянчуком С. В. і клієнтом ОСОБА_1 , зі змісту якого вбачається, що він має 10 пунктів, проте у наданому до суду договорі наявні лише пункти: 1. «Предмет договору»; 2. «Обов`язки адвоката»; пункти 5.3 і 5.4; 6. «Форс-мажор»; 7. «Строк дії договору»; 8. «Зміна умов даного договору»; 9. «Інші умови»; 10. «Реквізити сторін» (а. с. 18-20).

Жодних умов щодо оплати послуг (розмір, порядок, строк тощо) за надану правову допомогу даний договір не містить.

Також додано ордер серії АМ № 1091465 від 28 червня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 у Тиврівському районному суді Вінницької області адвокатом Касянчуком С. В. (а. с. 21) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ № 001136, видане 25 листопада 2019 року, за яким ОСОБА_2 має право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 22).

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 серпня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та визначено, проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 31).

Про розгляд справи повідомлений позивач ОСОБА_1 і його представник адвокат Касянчук С. В. (а. с. 32, 33, 34, 44) та відповідач (а. с. 35, 45).

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Касянчук С. В. надіслав клопотання, отримане судом першої інстанції 03 вересня 2024 року, у якому вказав, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі, просять позов задовольнити та провести розгляд справи без участі позивача і його представника (а. с. 37-38). Доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу до цього клопотання також не додано.

Отже, із доданого до позовної заяви договору про надання правової допомоги від 04 червня 2024 року, не вбачається підтвердження понесених або таких що позивач має понести, витрати на професійну правничу допомогу. Так пункт перший договору «Предмет договору» викладений таким чином: «Клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.», тобто не містить обов`язку клієнта позивача у справі, після отриманої правової допомоги адвоката здійснити її оплату.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано до суду: акта виконаних робіт, квитанції про сплату коштів на виконання договору про надання правової допомоги від 04 червня 2024 року та інших доказів понесених позивачем витрат на правничу допомогу у тому числі і на суму 6000,00 грн.

З огляду на викладене позивач для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат не подав договору, за умовами якого він зобов`язаний оплатити адвокату надану йому правову допомогу, не надав детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина 2 статті 376 ЦПК України).

За таких обставин рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у розподілі судових витрат, тобто у стягненні з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» задовольнити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04 вересня 2024 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіС. Г. Копаничук
В. В. Сопрун

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2024 року