УХВАЛА

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 587/318/24

провадження № 61-13988ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Борох Валерій Миколайович, на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності.

У березні 2024 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено заборону відчуження незавершеного будівництвом жилого будинку

на АДРЕСА_1 та земельних ділянок з кадастровими номерами :05:002:0127, :05:002:0128, які належать ОСОБА_1 .

Постановою Сумського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року залишено без змін.

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Борох В. М., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суд першої інстанції не вирішив питання про зустрічне забезпечення, чим порушив права відповідача на захист від недобросовісних дій ОСОБА_2 та відшкодування збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови у позові. ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Борох В. М., вказує, що судами першої та апеляційної інстанції не наведено достатніх мотивів та підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, не обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Вважає, що суди не взяли до уваги судові рішення в інших спорах між сторонами.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 жовтня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Коломієць Г. В.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2024 року заяву про самовідвід колегії суддів у вказаному складі задоволено, касаційну скаргу передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Осіян О. М.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2024 року заяву про самовідвід суддів Гулейкова І. Ю., Лідовця Р. А. задоволено, касаційну скаргу передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Синельникову Є. В., судді, які входять до складу колегії: Шипович В. В., Осіян О. М.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1, 2, 10 частини першої, частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Подібні правові висновки сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14?729цс19), а також Верховним Судом у постановах від 13 грудня 2021 року у справі № 367/3765/20 (провадження № 61-549св21), від 12 січня 2022 року у справі № 568/525/21 (провадження № 61-14463св21), від 19 травня 2022 року у справі № 619/2293/21 (провадження № 61-15440св21).

Суди попередніх інстанції дійшли достатньо обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, врахували предмет позову - визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на незавершене будівництво житлового будинку (69% готовності) за № 12, а також земельні ділянки, на якій він розташований, що знаходяться на АДРЕСА_1 .

Вжиті судами попередніх інстанцій заходи забезпечення позову спрямовані на попередження недобросовісної поведінки відповідача під час розгляду спору щодо визнання права спільної сумісної власності на нерухоме майно, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити у майбутньому виконання ймовірного судового рішення. Застосування вказаного виду забезпечення позову (заборона відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору) слід визнати пропорційним заявленим позовним вимогам.

Вжиті судами заходи забезпечення позову не позбавляють відповідача права користуватися нерухомим майном, здійснювати добудову, оформлювати дозвільні документи на будівництво, вводити об`єкт будівництва до експлуатації Окрім того, заходи забезпечення позову є тимчасовими.

Доводи касаційної скарги про необхідність врахування обставин, встановлених судами у справі № 587/1240/16-ц (провадження № 61?1902св24), слід визнати необґрунтованими, оскільки такі обставини стосуються вирішення спору по суті.

Інші доводи касаційної скарги були предметом оцінки суду апеляційної інстанції, який за результатами апеляційного перегляду справи, виклав свої висновки щодо оцінки цих доводів у мотивувальній частині ухваленого судового рішення.

Учасники справи не позбавлені можливості користуватись своїми правами, передбаченими статтями 156 (заміна заходів забезпечення позову), 158 (скасування заходів забезпечення), 159 (відшкодування збитків) ЦПК України.

Необхідно зазначити, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 05 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що правильне застосовування судами приписів статей 149, 150 ЦПК України не викликає розумних сумнівів.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Борох В. М., на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року є необґрунтованою. У відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Борох Валерій Миколайович, на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 20 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович