№ 201/5870/24
провадження 2-о/201/282/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 і орган опіки і піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22 травня 2024 року звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту самостійного виховання та утримання двох своїх дітей. Заявник у своїй заяві посилається на те, що він є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народились у шлюбі, укладеному між заявником та ОСОБА_7 , зареєстрованому 15 вересня 2007 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/4841/19 від 26 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 15 вересня 2007 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - розірвано.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 201/11474/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради) про визначення місця проживання дітей з матір?ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про визначення місця проживання дітей з батьком, ухвалив рішення від 13 листопада 2020 року, згідно якого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовив, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - задовольнив, визначив місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Також Жовтневим районним судом встановлено, що «…з висновку органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вбачається, зокрема, що після народження третьої дитини - доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року батьківство ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 розірваний.

Мати дітей - ОСОБА_2 з початку квітня 2019 року разом з маленькою донькою проживає в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . У зв?язку з доглядом за малолітньою дитиною вона не працює. Сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишаються проживати з батьком ОСОБА_1 з адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належить родині і у хлопців є окремі кімнати, які облаштовані всім необхідним для навчання та розвитку за віком, що підтверджується актами обстеження умов проживання служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Діти мають друзів, з якими проводять вільний час, як і раніше. Відвідують спортивні секції разом з батьком та відвідують навчання у школі, повертаючись додому. Таким чином, діти продовжують проживати у звичних їм умовах та ритмі життя. Батько ОСОБА_1 слідкує за станом здоров?я синів. За необхідності відвідує лікаря разом із дітьми та вчасно піклується про них. ОСОБА_1 забезпечує умови розвитку дітей та відповідної освіти. Організовує їм відпочинок за кордоном, та в межах країни. Дбає про їх відповідний одяг та їжу. Забезпечує їм розвиток в додаткових спортивних та інтелектуальних гуртках, що є невід?ємною частиною виховання дітей».

Отже, з початку квітня 2019 року та по сьогоднішній день заявник та його сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . За весь зазначений час більше із ними ніхто і ніколи не мешкав.

Мати вказаних дітей - ОСОБА_2 з початку квітня 2019 року разом з маленькою донькою проживала в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку російської військової агресії вона разом із донькою наприкінці лютого виїхала до Польщі, пізніше мешкала в Португалії. Наскільки відомо заявнику на даний момент ОСОБА_2 із своєю донькою мешкає в Англії .

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-0А5Х-2Т00 від 07 листопада 2019 року та № 0001-ЕХТ7-КТ00 від 19 листопада 2019 року відповідно. В 2021 році ОСОБА_3 із ОСОБА_4 відвідували спортивний клуб Workout, розташований за адресою: АДРЕСА_3 на базі комплексу Університету імені Альфреда Нобеля, але припинили заняття через російську військову агресію. На даний момент ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують секцію із кікбоксінгу, організовану громадською організацією «Спортивний клуб «Доберман» та розташовану на базі спортивного комплексу Університету імені Альфреда Нобеля. І ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають достатній рівень вихованості, завжди охайні. Мають завжди чисту спортивну форму та забезпечені спортивним інвентарем, необхідним для спортивних навчань. На тренування на запізнюються.

Заявник працює адвокатом, має достатній дохід для забезпечення своїх синів: гарною освітою, вирушати відпочинком, одягом і їжею гарної якості; оплачує додаткові спортивні та інтелектуальні секції та гуртки, що є невід?ємною частиною нормального розвитку та життя дитини.

Протягом останніх років до російської військової агресії заявник із синами неодноразово виїздили на відпочинок до Туреччини, Тайланду, Домініканської республіки, Киргизстану та мандрували територією України. З огляду на викладене, заявник ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, навчання, займається підготовкою до самостійного життя, забезпечує всім необхідним: харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, повністю опікується їхніми інтересами та потребами, створюючи при цьому усі необхідні умови для їхнього повноцінного життя, без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення даного юридичного факту є необхідним для захисту прав та інтересів дітей, а також заявника прав та інтересів, як батька, який займається самостійним вихованням та утриманням дітей, уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, а також для вирішення інших питань, пов?язаних із вихованням дітей, в тому числі, їх навчанням, лікуванням, відпочинком.

З огляду на зазначене, вирішити вказане питання для заявника в позасудовому порядку неможливо. У зв`язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи. Заявник у своїй заяві просив суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що він, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , задовольнивши заяву в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, від неї надійшла до суду заява, в якій вона підтвердила всі викладені в заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, обставини, просила розглядати справу за її відсутності, а заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, задовольнити. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної заінтересованої особи.

Представник заінтересованої особи орган опіки і піклування в особі Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надали заяву, де фактично не заперечував заяви і викладених в ній обставин (визнали і погодилися), проти розгляду справи за його відсутності і вважав за можливе розглянути справу за наявними матеріалами, по закону. Суд вважає можливим розгляд справи за відсутності вказаної заінтересованої особи згідно ст. 223 ЦПК України.

З`ясувавши думку заявника, заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд вважає заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_3 від 30 липня 2008 року та серія НОМЕР_4 від 19 липня 2012 року відповідно.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народились у шлюбі, укладеному між заявником та ОСОБА_7 , зареєстрованому 15 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 807, свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_5 від 15 вересня 2007 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/4841/19 від 26 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 15 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - розірвано. Рішення набрало законної сили.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 201/11474/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради) про визначення місця проживання дітей з матір?ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про визначення місця проживання дітей з батьком, ухвалив рішення від 13 листопада 2020 року. Цим рішенням від 13 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовив, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - задовольнив. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 13 листопада 2020 року визначив місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Батько ОСОБА_1 слідкує за станом здоров?я синів. За необхідності відвідує лікаря разом із дітьми та вчасно піклується про них.

ОСОБА_1 забезпечує умови розвитку дітей та відповідної освіти. Організовує їм відпочинок за кордоном, та в межах країни. Дбає про їх відповідний одяг та їжу. Забезпечує їм розвиток в додаткових спортивних та інтелектуальних гуртках, що є невід?ємною частиною виховання дітей. За результатами роботи комісії з питань захисту прав дитини при Дніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області в січні 2020 року рекомендовано практичному психологу КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпровської області провести роботу з дітьми. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має чітку прив?язаність до батька - ОСОБА_1 та бажає жити з ним та братом. Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має сформовану чітку прив?язаність до батька - ОСОБА_1 .. З метою захисту прав та інтересів дітей ОСОБА_3 и ОСОБА_4, Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, вважала за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 ».

Отже, з початку квітня 2019 року та по сьогоднішній день заявник та його сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . За весь зазначений час більше із ними ніхто і ніколи не мешкав.

Мати дітей - ОСОБА_2 з початку квітня 2019 року разом з маленькою донькою проживала в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку російської військової агресії вона разом із донькою наприкінці лютого виїхала до Польщі, пізніше мешкала в Португалії. На даний момент ОСОБА_2 із своєю донькою мешкає в Англії .

За весь зазначений вище час діти продовжують навчання в НВК № 148 «Планета Щастя», на даний момент Дніпровський ліцей № 148 «Планета Щастя» Дніпровської міської ради. Наразі ОСОБА_3 навчається у 10-Б класі, а ОСОБА_4 - у 6-А класі. У період карантину через COVID-19 та з початку російської військової агресії діти перейшли на он-лайн форму навчання. Лише в 2023-2024 роках учбовому році в ліцеї організовано очну форму навчання. На підставі заяв від 03 серпня 2023 року на адресу Дніпровського ліцею № 148 «Планета Щастя» Дніпровської міської ради ОСОБА_3 розпочав очне навчання у 10-Б класі, а ОСОБА_4 - 6-А класі. Кожного робочого дня, за виключенням шкільних канікул, періоду карантину через COVID-19 та періоду навчання он-лайн після російської військової агресії, заявник особисто сам на власному транспорті відвозить дітей до школи об 07.50-08.05 год. та після закінчення занять сам забирає їх біля школи.

Органом опіки та піклування в особі Підгороденської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено Акт № 39 від 20 травня 2024 року. Комісією встановлено, що умови проживання задовільні, в будинку є необхідні меблі: столи, стільці, дивани. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: діти мають власні кімнати, окремі місця для сну та виконання домашніх завдань. Проживають разом з батьком - ОСОБА_1 . Комісія зазначає, що зі слів дітей в сім?ї дружні стосунки і вони відвідують гуртки. Члени комісії вважають, що для дітей створені належні умови для повноцінного розвитку.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-0А5Х-2Т00 від 07 листопада 2019 року та № 0001-ЕХТ7-КТ00 від 19 листопада 2019 року відповідно.

В 2021 році ОСОБА_3 із ОСОБА_4 відвідували спортивний клуб Workout, розташований за адресою: АДРЕСА_3 на базі комплексу Університету імені Альфреда Нобеля, але припинили заняття через російську військову агресію. На даний момент ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують секцію із кікбоксінгу, організовану громадською організацією «Спортивний клуб «Доберман» та розташовану на базі спортивного комплексу Університету імені Альфреда Нобеля.

Заявник працює адвокатом на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1643, виданого Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20 листопада 2006 року. Має достатній дохід для забезпечення своїх синів: гарною освітою, вирушати відпочинком, одягом і їжею гарної якості; оплачує додаткові спортивні та інтелектуальні секції та гуртки, що є невід?ємною частиною нормального розвитку та життя дитини. Протягом останніх років до російської військової агресії заявник із синами неодноразово виїзжали на відпочинок до Туреччини, Тайланду, Домініканської республіки, Киргизстану та мандрували територією України.

З огляду на викладене, заявник ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, навчання, займається підготовкою до самостійного життя, забезпечує всім необхідним: харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, повністю опікується їхніми інтересами та потребами, створюючи при цьому усі необхідні умови для їхнього повноцінного життя, без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_2 ..

Встановлення даного юридичного факту є необхідним для захисту прав та інтересів дітей, а також заявника прав та інтересів, як батька, який займається самостійним вихованням та утриманням дітей, уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, а також для вирішення інших питань, пов?язаних із вихованням дітей, в тому числі, їх навчанням, лікуванням, відпочинком. Таким чином, для набуття статусу «одинокий батько» необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Щодо причини неможливості одержати документи на посвідчення факту самостійного виховання та утримання дітей одним із батьків вказує, що в чинному законодавстві відсутня адміністративна послуга з отримання документу, який би підтверджував факт самостійного виховання та утримання своїх дітей. Оскільки даний факт може бути встановлений виключно рішенням суду, то просив встановити факт його самостійного виховання та утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на зазначене, вирішити вказане питання для заявника в позасудовому порядку неможливо. У зв`язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи. Заявник у своїй заяві просив суд встановити факт, що має юридичне значення, про те, що він самостійно виховує та утримує своїх двох неповнолітніх дітей, синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, без участі матері.

Суд вважає вимоги заяви обґрунтованими, виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Судом з`ясовано, що дійсно ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_3 від 30 липня 2008 року та серія НОМЕР_4 від 19 липня 2012 року відповідно.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народились у шлюбі, укладеному між заявником та ОСОБА_7 , зареєстрованому 15 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 807, свідоцтво про шлюб Серія НОМЕР_5 від 15 вересня 2007 року.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/4841/19 від 26 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 15 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області - розірвано.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 201/11474/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради) про визначення місця проживання дітей з матір?ю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області) про визначення місця проживання дітей з батьком, ухвалив рішення від 13 листопада 2020 року. Рішенням від 13 листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовив, а позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей - задовольнив. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 13 листопада 2020 року визначив місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначеним рішенням Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська дослідив, «…що з висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № 171 від 18 лютого 2020 року вбачається, що за результатами розгляду наданих документів, заслухавши ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та, враховуючи думку дитини ОСОБА_3 , на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, встановлено наступне. Діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Батько зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Мати дітей проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 піклується про стан здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток дітей. Умови проживання дітей задовільні. ОСОБА_3 виявив бажання проживати з батьком. Діючи в інтересах дітей, орган опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті ради вважав доцільним визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ».

Також Жовтневим районним судом встановлено, що «…з висновку органу опіки і піклування - Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вбачається, зокрема, що після народження третьої дитини - доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2019 року батьківство ОСОБА_1 не знайшло свого підтвердження. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_1 розірваний. Мати дітей - ОСОБА_2 з початку квітня 2019 року разом з маленькою донькою проживає в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . У зв?язку з доглядом за малолітньою дитиною вона не працює. Сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишаються проживати з батьком ОСОБА_1 з адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належить родині і у хлопців є окремі кімнати, які облаштовані всім необхідним для навчання та розвитку за віком, що підтверджується актами обстеження умов проживання служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Діти мають друзів, з якими проводять вільний час, як і раніше. Відвідують спортивні секції разом з батьком та відвідують навчання у школі, повертаючись додому. Таким чином, діти продовжують проживати у звичних їм умовах та ритмі життя.

Батько ОСОБА_1 слідкує за станом здоров?я синів. За необхідності відвідує лікаря разом із дітьми та вчасно піклується про них. ОСОБА_1 забезпечує умови розвитку дітей та відповідної освіти. Організовує їм відпочинок за кордоном, та в межах країни. Дбає про їх відповідний одяг та їжу. Забезпечує їм розвиток в додаткових спортивних та інтелектуальних гуртках, що є невід?ємною частиною виховання дітей. За результатами роботи комісії з питань захисту прав дитини при Дніпровській районній державній адміністрації Дніпропетровської області в січні 2020 року рекомендовано практичному психологу КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпровської районної ради Дніпровської області провести роботу з дітьми.

Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має чітку прив?язаність до батька - ОСОБА_1 та бажає жити з ним та братом. Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має сформовану чітку прив?язаність до батька - ОСОБА_1 .. З метою захисту прав та інтересів дітей ОСОБА_3 и ОСОБА_4, Дніпровська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, вважала за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 ».

Отже, з початку квітня 2019 року та по сьогоднішній день заявник та його сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 разом мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . За весь зазначений час більше із ними ніхто і ніколи не мешкав.

Згідно довідки № 3 від 21 травня 2024 року, виданої старшим вулиці Балтійська ОСОБА_13 , та квартальним вулиці Козацька ОСОБА_14 , за адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом із своїми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як зазначалось, мати дітей - ОСОБА_2 з початку квітня 2019 року разом з маленькою донькою проживала в будинку своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . Після початку російської військової агресії вона разом із донькою наприкінці лютого виїхала до Польщі, пізніше мешкала в Португалії. Наскільки відомо заявнику на даний момент ОСОБА_2 із своєю донькою мешкає в Англії .

За весь зазначений вище час діти продовжують навчання в НВК № 148 «Планета Щастя», на даний момент Дніпровський ліцей № 148 «Планета Щастя» Дніпровської міської ради. Наразі ОСОБА_3 навчається у 10-Б класі, а ОСОБА_4 - у 6-А класі.

У період карантину через COVID-19 та з початку російської військової агресії діти перейшли на он-лайн форму навчання. Лише в 2023-2024 роках учбовому році в ліцеї організовано очну форму навчання. На підставі заяв від 03 серпня 2023 року на адресу Дніпровського ліцею № 148 «Планета Щастя» Дніпровської міської ради ОСОБА_3 розпочав очне навчання у 10-Б класі, а ОСОБА_4 - 6-А класі.

Кожного робочого дня, за виключенням шкільних канікул, періоду карантину через COVID-19 та періоду навчання он-лайн після російської військової агресії, заявник особисто сам на власному транспорті відвозить дітей до школи об 07.50-08.05 год. та після закінчення занять сам забирає їх біля школи.

Органом опіки та піклування в особі Підгороденської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області проведено обстеження умов проживання дітей за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено Акт № 39 від 20 травня 2024 року. Комісією встановлено, що умови проживання задовільні, в будинку є необхідні меблі: столи, стільці, дивани. Для виховання та розвитку дітей створено такі умови: діти мають власні кімнати, окремі місця для сну та виконання домашніх завдань. Проживають разом з батьком - ОСОБА_1 . Комісія зазначає, що зі слів дітей в сім?ї дружні стосунки і вони відвідують гуртки. Члени комісії вважають, що для дітей створені належні умови для повноцінного розвитку.

У вересні 2023 року ОСОБА_4 виявив бажання поглибити свої навички використання персонального комп?ютеру та навчитись створенню сайтів та концепцій дизайнів власної гри, здійсненню 3D-моделювання, створенню відео на Youtube платформі, розробці мобільних додатків та інш. Заявник разом із ОСОБА_4 здійснили візит до комп?ютерної академії IT Step за адресою: АДРЕСА_5 . В результаті між заявником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мала компр?ютерна академія ШАГ» укладено договір № 021023837 від 26 вересня 2023 року. На даний момент ОСОБА_4 із задоволенням продовжує навчання.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають декларації про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу № 0001-0А5Х-2Т00 від 07 листопада 2019 року та № 0001-ЕХТ7-КТ00 від 19 листопада 2019 року відповідно.

В 2021 році ОСОБА_3 із ОСОБА_4 відвідували спортивний клуб Workout, розташований за адресою: АДРЕСА_3 на базі комплексу Університету імені Альфреда Нобеля, але припинили заняття через російську військову агресію.

На даний момент ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують секцію із кікбоксінгу, організовану громадською організацією «Спортивний клуб «Доберман» та розташовану на базі спортивного комплексу Університету імені Альфреда Нобеля . Згідно довідки-характеристики від 20 травня 2024 року, наданої ГО «Спортивний клуб «Доберман» «…до СК «Доберман» дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 привів батько ОСОБА_1 , який спілкується із тренерським складом клубу, зацікавлений у вихованні своїх синів, здійснює благодійні внески на розвиток клубу. Батько привозить дітей на тренування та забирає їх після занять.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проявили себе спокійними, добрими та чуйними хлопцями. Поважно ставляться до дорослих, між собою виявлять взаємну повагу. Сумлінно виконують поставлені тренерським складом завдання. З повагою відносяться до батька та виявляють доброзичливість у спілкуванні із ним. І ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мають достатній рівень вихованості, завжди охайні. Мають завжди чисту спортивну форму та забезпечені спортивним інвентарем, необхідним для спортивних навчань. На тренування на запізнюються…».

Заявник працює адвокатом на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1643, виданого Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 20 листопада 2006 року. Має достатній дохід для забезпечення своїх синів: гарною освітою, вирушати відпочинком, одягом і їжею гарної якості; оплачує додаткові спортивні та інтелектуальні секції та гуртки, що є невід?ємною частиною нормального розвитку та життя дитини.

Протягом останніх років до російської військової агресії заявник із синами неодноразово виїзжали на відпочинок до Туреччини, Тайланду, Домініканської республіки, Киргизстану та мандрували територією України.

З огляду на викладене, заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , самостійно виховує та утримує неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклується про їхній духовний та фізичний розвиток, навчання, займається підготовкою до самостійного життя, забезпечує всім необхідним: харчуванням, одягом, дозвіллям, медичним лікуванням, повністю опікується їхніми інтересами та потребами, створюючи при цьому усі необхідні умови для їхнього повноцінного життя, без будь-якої сторонньої допомоги та участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Встановлення даного юридичного факту є необхідним для захисту прав та інтересів дітей, а також заявника прав та інтересів, як батька, який займається самостійним вихованням та утриманням дітей, уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторони органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших фізичних та юридичних осіб, а також для вирішення інших питань, пов?язаних із вихованням дітей, в тому числі, їх навчанням, лікуванням, відпочинком.

Правовий статус поняття «одинокого батька» не врегульований законодавством, однак, Верховний Суд вбачає можливим застосування аналогії поняття «одинокої матері», тлумачення якого є у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Таким чином, для набуття статусу «одинокий батько» необхідні дві умови: не перебування у шлюбі; виховання та утримання дитини самим батьком, тобто без участі іншого з подружжя у житті дитини.

Щодо причини неможливості одержати документи на посвідчення факту самостійного виховання та утримання дітей одним із батьків - в чинному законодавстві відсутня адміністративна послуга з отримання документу, який би підтверджував факт самостійного виховання та утримання своїх дітей. Оскільки даний факт може бути встановлений виключно рішенням суду, то заявник просив встановити факт його самостійного виховання та утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об?єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XI від 27.02.1991 визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 (Заява № 2091/13) у справі «М.С. проти України» стверджується, при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв?язків із сім?єю, крім випадків, коли сім?я є особливо непридатною, або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

З наведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення його особистих прав та можливість їх безперешкодної реалізації. Встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на його особистому самостійному вихованні та утриманні потрібно з метою захисту прав та інтересів його дітей та його прав, як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов?язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

З огляду на зазначене, вирішити вказане питання для заявника в позасудовому порядку неможливо. У зв`язку з зазначеною обставиною на теперішній час заявник не має змоги належним чином упорядкувати і оформити свої ж документи.

У відповідності 315 - 318 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та перебування на утриманні, якщо вони мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення особистих немайнових чи майнових прав.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я утворюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

У відповідності до ст. 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Заявник як батько завжди намагається надати своїм дітям все найкраще, забезпечити гідні, а особливо безпечні умови проживання, забезпечити дітей відпочинком та оздоровленням.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом в ході судового розгляду справи в їх сукупності, а також враховуючи те, що зацікавлена особа також просила задовольнити заяву про встановлення юридичних фактів, суд приходить до висновку, що громадянин України ОСОБА_1 дійсно є батьком ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а також, що на його утриманні дійсно перебувають двоє його неповнолітніх дітей, та він несе обов`язок забезпечити своїй родині та дітям, які перебувають на його утриманні належні умови проживання, виховання, відпочинку, оздоровлення та безпеки.

За таких обставин, суд вбачає підстави для задоволення заяви про встановлення юридичних фактів, оскільки встановлення цих фактів не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 18 Постанові Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 15 від 25 травня 1998 року) при постановлені рішення у справах про встановлення фактів, розподіл судових витрат по даній категорії справ не застосовується.

Відповідно до положень статті 55 Конституції України кожна особа має право на судовий захист.

Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на володіння та розпорядження власністю тощо.

Таким чином, вбачається, що наявні розбіжності перешкоджають заявнику із оформлення зазначених вище документів, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на вільне виховання та утримання дітей, їх навчання, пересування, а також те, що іншого порядку та можливості встановити зазначені факти зараз у заявника немає.

Саме по собі не вірне тлумачення певних положень нормативних документів не може бути підставою для відмови в задоволенні цієї заяви, оскільки вони спростовуються наданими доказами та матеріалами справи.

Статтями 15, 16, 18 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Суд може захистити цивільне право способом, що встановлений договором або законом.

Вимоги до доказів встановлені ст. 77 ЦПК України, якою встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявник заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно заінтересованої особи по можливим незаконним (з точки зору вказаної особи) діям відносно нього, предмета спору, а заінтересована особа цього не довела, можливе твердження вказаної особи про наявність будь-яких інших зобов`язань або неправомірності стосовно нього є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги можливе не погодження з вимогами в частині їх обгрунтованості, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає, що оскільки всі інші дані в свідоцтвах, паспорті, адресній довідці та інших документах заявника повністю співпадають з встановленими судом даними, зазначеними у спірних документах, довідках заявника та інш., спору про право фактично немає, вищезазначені документи на назване право в передбаченому законом порядку не оспорені суд вважає можливим заяву задовольнити та встановити факт зазначених відносин заявника та встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує двох своїх неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері ОСОБА_2 .

Таким чином обставини заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 2, 15, 16 ЦК України, ст. 3, 5 СК України, ст. 2, 4, 5, 10, 18, 43, 49, 76-81, 84, 89, 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 , самостійно виховує та утримує двох своїх неповнолітніх дітей, синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом 30 днів з дня проголошення рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Повний текст рішення складено 25 червня 2024 року.

Суддя -