Справа № 485/2025/23
Провадження № 2-о/485/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання Семенака А.Г.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, в залі суду м.Снігурівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області, Міністерство оборони України, ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства,

встановив:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить встановити, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Снігурівка Баштанського (колишній Снігурівський) району Миколаївської області, є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якої вона є.

Позов мотивований тим, що з 2008 року перебували з ОСОБА_4 у фактичних сімейних відносинах: проживали разом у його будинку, турбувалися одне про одного, спільно витрачали зароблені кошти, придбавали необхідні продукти харчування. ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася донька ОСОБА_6 . ОСОБА_4 забрав їх з дитиною з полового будинку додому, весь час протягом її вагітності і після народження дитини турбувася про неї та про дитину, опікувався їх здоров`ям, утримував. Після народження дитини вони з ОСОБА_4 посварилися, тому шлюб не зареєстрували, у зв`язку з чим батьком дитини останній зареєстрованим не був. ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, приймав участь у її вихованні та утриманні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув внаслідок бойових дій. Встановлення факту батьківства необхідне для призначення пенсії по втраті годувальника.

Ухвалою суду від 27 грудня 2023 року до участі у справі залучено Міністерство оборони України у якості заінтересованої особи.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала. Суду пояснила, що з 2008 року проживали з ОСОБА_7 у фактичному шлюбі за однією адресою, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_6 . Мали спільний бюджет, вели спільне господарство, ОСОБА_8 надавав кошти на утримання сім`ї. Після народження дитини ОСОБА_8 вважав за формальне бути записаним батьком дитини, оскільки визнавав її своєю донькою. На початку червня 2022 року ОСОБА_8 вступив до лав ЗСУ, виявив бажання юридично оформити сімейні відносини та визнати батьківство, але не встиг, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув. Родичі ОСОБА_9 , його діти та батько, визнають Софію його донькою. Метою звернення до суду є оформлення пенсії по втраті годувальника та отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця із виплатою всіх належних сум.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області Лененко Ю.К. у судове засідання не з`явилася, надала письмові пояснення, у яких зазначила, що для призначення пенсії по втраті годувальника на непрацездатну дитину заявнику необхідно підтвердити факт родинних відносин дитини з померлим годувальником (а.с.38-47).

Заінтересована особа ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення вимог заявника заперечень не має (вх.№1215/24-вх.від 08.02.2024р.).

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Тищенко М.С. справу просив розглядати без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Згідно з пунктом 7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Пункт 15 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає особливостей предмету доказування у цій категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18, провадження № 61-18333св19).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків. Встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.4).

Відомості про батька дитини ОСОБА_10 були записані за вказівкою матері згідно з частини першої статті 135 СК України, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.5).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Снігурівським відділом ДРАЦС у Баштанському районі Миколаївської області (Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідно до довідки про причину смерті від 23 жовтня 2023 року ОСОБА_4 причиною його смерті є вибухова травма внаслідок військових дій (а.с.14).

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що загиблий ОСОБА_4 його рідний брат. Брат є батьком ОСОБА_6 , матір`ю якої є заявниця. Брат та заявниця тривалий час проживали однією сім`єю, брат визнавав ОСОБА_6 як свою доньку, після призову на військову службу мав намір оформити батькіство юридично, але не встиг.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що була сусідкою заявниці у той час, як остання проживала з ОСОБА_13 та їх спільною дитиною ОСОБА_6 . ОСОБА_14 визнавав Софію своєю донькою, любив її.

За даними виписки АТ КБ "Приватбанк" за період з 01.05.2022 - 28.12.2023 на банківську картку ОСОБА_1 були здійсненні перекази грошових коштів від ОСОБА_4 .

Згідно копії домової книги за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 були зареєстровані за вказаною адресою, що з урахуванням показів свідків, свідчить про визнання за життя ОСОБА_4 батьківства відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до висновку експерта молекулярно-генетичної експертизи №1331-МГ від 19 липня 2024 року ОСОБА_4 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_5 з ймовірністю 99,99999%.

Після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заводилась, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №76274101 від 19 березня 2024 року.

Із заявою за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 звернувся батько загиблого ОСОБА_3 , що підтверджується копією заяви №М-37 від 22 лютого 2024 року.

Факт батьківства померлого ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджений висновком молекулярно-генетичної експертизи та показаннями свідків, не спростований та не заперечується заінтересованими особами, отже суд приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення факту батьківства.

Факт про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення дитині пенсії в зв`язку з втратою годувальника та отримання виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця.

Спору про право немає, оскільки спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася, ОСОБА_3 , який звернувся за отриманням виплати одноразової грошової допомоги, не заперечує батьківство сина ОСОБА_4 щодо дитини, на призначення пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ніхто не звертався. Таким чином, судом не встановлено осіб, права яких могли б бути порушені встановленням факту батьківства ОСОБА_4 відносно дитини.

В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.265, 315-319 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження якої вчинено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївської області 16 вересня 2014 року за №139.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду, який відраховується з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.А.Квєтка

Повне рішення складено 09.10.2024 року.