ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/122/21

Апеляційне провадження № 22ск/4823/15/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді: Скрипки А.А.

секретар: Мальцева І.В.

учасник справи:

заявник: ОСОБА_1

сторони третейського спору:

позивач: Публічне акціонерне товариство Альфа-Банк (з 30.11.2022

року змінило назву на Акціонерне товариство Сенс Банк)

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) задоволено в повному обсязі позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, а саме: за кредитом - 344 050,79 грн., по відсотках - 8,60 грн., по комісії - 17 629,68 грн., штраф - 1 000 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року, ОСОБА_1 17.03.2021 року (а.с.12) звернувся до Чернігівського апеляційного суду із заявою про його скасування. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначав, що із оскаржуваним рішенням третейського суду він не погоджується з тих підстав, що дане рішення прийнято у спорі, не підвідомчому третейському суду. ОСОБА_1 вказує, що згідно статті 6 Закону України Про третейські суди, третейські суди можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки). За даних обставин, розгляд справ (спорів), які виникають із кредитних договорів, укладених між банківською установою та позичальниками (фізичними особами), зокрема, щодо повернення кредитних коштів, не підвідомчі третейському суду. Укладений між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 кредитний договір №700014220G від 22.04.2013 року передбачав видачу кредитних коштів позичальнику для власних потреб (часткову оплату за придбання певного товару), і тому, у розумінні Закону України Про захист прав споживачів, ОСОБА_1 є споживачем послуг ПАТ Альфа-Банк, оскільки статтею 1 Закону України Про захист прав споживачів визначено, що: споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а споживчий кредит в розумінні чинного (та діючого на момент виникнення описаних правовідносин) законодавства - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Тобто, виходячи із вимог статті 6 Закону України Про третейські суди, Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз не мав права розглядати справу за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, i тим більше, виносити будь-яке рішення. За даних обставин, ОСОБА_1 стверджує, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, підлягає скасуванню з підстав, передбачених статтею 458 ЦПК України.

У доданій до заяви про скасування третейського суду заяві (клопотанні) про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, ОСОБА_1 зазначає, що він не мав можливості у встановлений законом строк звернутись до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, оскільки йому не було відомо про винесення та зміст вказаного рішення третейського суду, при цьому, жодних повідомлень про розгляд даної справи третейським судом та про ухвалене судом рішення ОСОБА_1 не отримував. ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване рішення третейського суду він отримав 15.03.2021 року.

Відповідно до приписів ч.2 статті 23 ЦПК України, справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24.03.2021 року було відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. У зв`язку з тим, що станом на час відкриття провадження у даній справі, у суду була відсутня можливість вирішити заяву (клопотання) ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, оскільки 24.04.2019 року Перший сенат Конституційного Суду України на пленарному засіданні у формі письмового провадження розпочав розгляд справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 1 частини п`ятої, частини сьомої статті 454 ЦПК України, оскільки зазначені положення ЦПК України не передбачають можливості поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, а тому не відповідають частині третій статті 22, частинам першій, другій статті 55, частині першій статті 64, пунктам 1, 3, 8 частини другої статті 129 Конституції України, апеляційний суд зупинив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, до закінчення розгляду Першим сенатом Конституційного Суду України справи за конституційною скаргою ОСОБА_2 за вхідним №18/206 від 14.01.2019 року.

Рішенням Другого Сенату Конституційного Суду України від 06.04.2022 року №2-р(II)/2022 у справі №3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини 5, частини 7 статті 454 Цивільного процесуального кодексу України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), пункт 1 частини 5, частину 7 статті 454 Цивільного процесуального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до приписів ч.7 статті 454 ЦПК України, заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними Частина сьома статті 454 в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023.

У зв`язку із наведеним, ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 23.10.2024 року поновлено провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. Справу призначено до розгляду Чернігівським апеляційним судом у складі судді Скрипки А.А. (одноособово) у відкритому судовому засіданні на 11:00 05.11.2024 року. Запропоновано Акціонерному товариству Сенс Банк надати можливі пояснення стосовно поданих ОСОБА_1 : клопотання про поновлення пропущеного строку на оскарження рішення третейського суду від 03.06.2014 року, заяви про скасування рішення третейського суду.

01.11.2024 року на адресу Чернігівського апеляційного суду від представника Акціонерного товариства Сенс Банк надійшла заява (а.с.36), в якій Акціонерне товариство Сенс Банк просить проводити розгляд даної справи за відсутності представника АТ Сенс Банк, проти заяви ОСОБА_1 банк заперечує у повному обсязі, вважаючи оскаржуване рішення третейського суду від 03.06.2014 року законним і обґрунтованим. Також АТ Сенс Банк зазначає, що ОСОБА_1 пропущено строк на оскарження рішення третейського суду від 03.06.2014 року. При цьому, АТ Сенс Банк вказує, що в ухвалі Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.10.2014 року у справі №751/8161/14 про видачу виконавчих листів на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 зазначено, що всі особи, в тому числі, і ОСОБА_1 , повідомлені належним чином про дату судового засідання. АТ Сенс Банк зазначає, що згідно ч.5 статті 454 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом.

В судове засідання апеляційного суду 05.11.2024 року учасники справи, які належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Відповідно до приписів ч.2 статті 457 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, матеріали справи №1415-9/551/14 Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду від 03.06.2014 року, доводи заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В силу положень статей: 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право на доступ до правосуддя і ефективний спосіб захисту своїх прав судом.

Згідно приписів частин: 5, 7 статті 454 ЦПК України, заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом. Частина п`ята статті 454 в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними. Частина сьома статті 454 в редакції Закону № 3200-IX від 29.06.2023.

Відповідно до ч.1 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду від 03.06.2014 року обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не було відомо про ухвалення та зміст вказаного рішення третейського суду. При цьому, як вказує ОСОБА_1 , жодних повідомлень про розгляд даної справи третейським судом та про ухвалене третейським судом рішення від 03.06.2014 року, він не отримував. За доводами ОСОБА_1 , оскаржуване рішення третейського суду він отримав 15.03.2021 року (а.с.10).

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 відносно того, що йому до 15.03.2021 року не було відомо про ухвалення та зміст оскаржуваного рішення третейського суду від 03.06.2014 року, є обґрунтованими, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи №1415-9/551/14 Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, судом 19.05.2014 року було постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи №1415-9/551/14 за позовом ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. Розгляд справи призначено на 03.06.2014 року на 10 год. 00 хв. (аркуші справи третейського суду 1-1,зворот).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз 22.05.2014 року направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (аркуш справи третейського суду 2).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 було вручено члену сім`ї адресата 24.05.2014 року (аркуш справи третейського суду 34).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово), було задоволено в повному обсязі позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, а саме: за кредитом - 344 050,79 грн., по відсотках - 8,60 грн., по комісії - 17 629,68 грн., штраф - 1 000 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. (аркуші справи третейського суду 31-32).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, копію рішення третейського суду було направлено ОСОБА_1 06.06.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (аркуш справи третейського суду 33).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було та було повернуто на адресу відправника, із довідкою, ф.20 поштового відділення, із зазначенням у довідці про причини повернення: за закінченням встановленого строку зберігання (аркуш справи третейського суду 35).

Відповідно до ч.8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є:

1) день вручення її під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про її доставлення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення за закінченням терміну зберігання чи інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення не є доказом належного інформування позичальника про час і місце розгляду справи (пункти 47,48 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №52/11896/17 від 12.12.2018 року).

Даний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі №461/10610/13-ц, провадження №14-108цс19.

Заперечуючи проти поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду, АТ Сенс Банк зазначає, що даний строк пропущено ОСОБА_1 , оскільки в ухвалі Новозаводського районного суду м.Чернігова від 10.10.2014 року у справі №751/8161/14 про видачу виконавчих листів на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 зазначено, що всі особи, в тому числі, і ОСОБА_1 , повідомлені належним чином про дату судового засідання.

Разом з тим, вказана обставина не є документально підтвердженою, і тому посилання ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на оскарження рішення третейського суду на те, що копію оскаржуваного рішення третейського суду від 03.06.2014 року, він отримав 15.03.2021 року, не спростовано належними та достатніми доказами.

Враховуючи, що ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення третейського суду від 03.06.2014 року, та ознайомився із його змістом 15.03.2021 року, що підтверджується наданим ним доказом (а.с.10), і заява про скасування рішення третейського суду від 03.06.2014 року була подана до апеляційного суду 17.03.2021 року (а.с.11,12), суд дійшов висновку, що строк на оскарження рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року пропущено ОСОБА_1 із поважних підстав. За даних обставин, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14, необхідно задовольнити. При цьому, поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року.

Судом в ході розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що 22.04.2013 року між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №700014220, для придбання транспортного засобу, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 419 754,50 грн., зі строком повернення до 22.04.2020 року та із процентною ставкою 0,01% річних (а.с.5).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, ПАТ Альфа-Банк звернулось із позовом до Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року у сумі: за кредитом - 344 050,79 грн., по відсотках - 8,60 грн., по комісії - 17 629,68 грн., штраф - 1 000 грн. (аркуші справи третейського суду 4-5).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03.06.2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово), було задоволено в повному обсязі позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк заборгованість за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, а саме: за кредитом - 344 050,79 грн., по відсотках - 8,60 грн., по комісії - 17 629,68 грн., штраф - 1 000 грн., а також витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. (аркуші справи третейського суду 31-32).

Згідно положень ч.1 статті 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді даної справи апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 30.11.2023 року, у справі №4823/501/23, провадження №61-14816ав23, у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Юрбізнескон від 07.03.2023 року у справі Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Юрбізнескон №01/2023 І за позовом Кредитної спілки Гарантія-Кредит до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Розділом VII ЦПК України регламентований порядок здійснення провадження у справах про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно з частиною третьою статті 457 ЦПК України, при розгляді справи в судовому засіданні суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 458 ЦПК України, рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі, якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Згідно з частиною другою статті 1 Закону України Про третейські суди, до третейського суду за угодою сторін може бути передано будь-який спір, що виникає з цивільних, господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди (частину першу цієї статті доповнено пунктом 14 згідно із Законом України від 03 лютого 2011 року №2983-VI Про внесення зміни до статті 6 Закону України Про третейські суди щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Наведене дає підстави для висновку про те, що положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди, які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №6-2074цс15.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди, незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03.02.2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин за участю інших суб`єктів здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України, зокрема, у постановах: від 27.01.2016 року у справі №6-2712цс15, від 11.11.2015 року у справі №6-1716цс15, від 18.11.2015 року у справі №6-187цс15, з яким у подальшому погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року у справі №755/11648/15-ц (провадження №14-336цс18).

Таким чином, Закон України Про третейські суди містить заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також апеляційний суд враховує, що:

- пунктом 2.7. кредитного договору №700014220 від 22.04.2013 року, укладеного між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 , визначено, що платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами не пізніше 22 числа кожного місяця в сумі, що відповідно до Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, який є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною, становить 10 455,52 грн.;

- пунктом 2.4. вказаного кредитного договору визначено цільове використання кредиту - оплата (часткова оплата) вартості транспортного засобу.

При цьому, наявність у кредитному договорі вказівки на те, що всі спори підлягають вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз (пункт 11), не впливає на неможливість вирішення вказаного спору в третейському суді.

Таким чином, аналіз умов кредитного договору, який укладено між ПАТ Альфа-Банк та ОСОБА_1 , дає підстави дійти висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо споживчого кредиту.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є споживачем банківських послуг, спір між сторонами стосується виконання договору споживчого кредиту, тому третейському суду, у відповідності до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України Про третейські суди, така справа не підвідомча. І за даних обставин, рішення, ухвалене третейським судом у цій справі, підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, із Акціонерного товариства Сенс Банк на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 454 грн., в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.4) витрат зі сплати судового збору, понесених за подання заяви про скасування рішення третейського суду.

Керуючись статтями: 127, 141, 454, 457, 458, 460 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14, задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року, задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз від 03 червня 2014 року у справі №1415-9/551/14 (суддя Москаленко Н.Ю., одноособово) за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №700014220 від 22.04.2013 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Сенс Банк на користь ОСОБА_1 454 грн., в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому для оскарження рішення суду, до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви, якщо вона не буде оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя: А.А.Скрипка