Справа № 296/9526/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" травня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Годлюк А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Житомиргаз Збут» у листопаді 2021р. звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ в сумі 2436,89 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, в період з 01.01.2018р. по 31.01.2021р. відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно здійснював оплату за постачання природного газу (погашення заборгованості), внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 2436,89 грн.

У відзиві від 31.03.2023р. відповідач стверджує, що 03.03.2023р. дізнавшись про безпідставно нараховану суму боргу, він звернувся із заявою про закриття особового рахунку. Зазначає, що газові прилади для обігріву приміщення, води та приготування їжі за вказаною адресою відсутні. З огляду на зазначене відповідачу не відомо з яких показників чи даних позивач визначає суму боргу.

В судовому засіданні 24.01.2024р. представник позивача підтримала вимоги позовної заяви в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачем було сплачено 115,01 грн. Про закриття особового рахунку позивач звернувся до іншої юридичної особи. Від представника позивача 27.05.2024р. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.01.2024р. просила відмовити у задоволенні вимог. Вказала, що ОСОБА_1 природний газ не використовував. Від представника відповідача 27.05.2024р. надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області ОСОБА_1 з 16.01.2013 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32).

Встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розрахунком споживання природного газу ТОВ «Житомиргаз Збут» та довідкою (а.с. 8, 9).

Згідно договору купівлі-продажу від 09.11.2012р., зареєстрованого в реєстрі за № 2325, ОСОБА_1 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 59).

Відповідно до розрахунку споживання природного газу, по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого 01.07.2015р. за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість станом на 01.02.2021р. становить 2436,89 грн. (а.с. 8).

Згідно акту № 4803/20 про припинення газопостачання (розподілу природного газу), складеного АТ «Житомиргаз» 28.12.2020, у квартирі АДРЕСА_2 , припинено газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення інвентарної заглушки, пломба № 30433448 (а.с. 103).

Приписами ст. 526 ЦК України встановлення, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 2.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам на підставі якого шляхом фактичного споживання природного газу між сторонами було укладено договір на постачання природного газу, ТОВ «Житомиргаз Збут» зобов`язувалося постачати відповідачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язувався своєчасно сплачувати позивачу вартість природного газу в розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

ТОВ «Житомиргаз Збут» виконало в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, зокрема, провело пуск газу в газове обладнання в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оформило на відповідача особовий рахунок № НОМЕР_2 з 01.07.2015 року, здійснювало постачання природного газу.

Згідно з частинами 2, 3 ст.13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Відповідно до п. 11 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

Згідно з пунктами 4.3, 4.6 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць; споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно розрахунку, наданого суду позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за період з 01.01.2018р. по 31.01.2021р. станом на 01.02.2021р. становить 2436,89 грн.

Крім того, судом встановлено, що з 28.12.2020р. у квартирі АДРЕСА_2 , припинено газопостачання шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення інвентарної заглушки, пломба № 30433448, що підтверджується актом № 4803/20 про припинення газопостачання (розподілу природного газу), виданого АТ «Житомиргаз», у квартирі АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивачем доведено обов`язок ОСОБА_1 сплачувати за спожитий природний газ за період з 01.01.2018р. по 28.12.2020р., яка становить 2308,97 грн. (2436,89 грн. (загальна сума боргу) - 127,92 (безпідставно нарахований борг за січень 2021)).

Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Суд не вбачає підстав застосовувати строк позовної давності, оскільки такий не продовжувався на період дії карантину, виходяч з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Позов пред`явлено до суду 08.11.2021р. про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду (а.с.1) за позовними вимогами у період стягнення - з 01.01.2018 по 31.01.2021.

Враховуючи положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України строк позовної давності у період з 12.03.2020 не застосовується, оскільки діяв карантин.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, а отже позовна заява подана у встановлений ст. 257 ЦК України строк.

Враховуючи вищезазначене, позовна заява підлягає до часткового задоволення.

Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00 грн., сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 2308,97 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак