Справа №132/3751/24
Провадження №2/132/1002/24
Ухвала

Іменем України

23 грудня 2024 року м. Калинівка

Калинівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Карнауха Н.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником адвокатом Лавренчуком Андрієм Сергійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Калинівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

До Калинівського районного суду Вінницької області 28.11.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана в її інтересах представником адвокатом Лавренчуком Андрієм Сергійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Калинівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, яку згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2024 передано на розгляд судді Карнауху Н.П.

Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 10.12.2024 відкрито провадження за цим позовом, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання у справі призначено на 11:00 год. 07.01.2025.

Водночас після відкриття провадження у справі встановлено, що цю позовну заяву необхідно залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України з таких підстав.

Згідно із частиною четвертою статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами першою, другою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями частини першої статті 1, статті 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Тобто, сплата судового збору особами, які звертаються до суду це їх процесуальний обов`язок, який визначається нормами цивільного процесуального закону та Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 гривень.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у ній містяться дві вимоги немайнового характеру про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , 2009 року народження, та про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина ОСОБА_4 , 2013 року народження.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Беручи до уваги зазначені положення законодавства, при поданні вказаної позовної заяви ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2422,4 грн. (3028 х 0,4 х 2).

При цьому в позовній заяві ОСОБА_1 міститься клопотання про звільнення її від сплати судового збору в розмірі 1211,2 грн. на підставі того, що позивачка доглядає та утримує 5-х дітей, витрачає кошти на потреби дітей, відповідач жодних коштів не надає для забезпечення їх матеріальних потреб, усі заощадження, які має позивачка, вона витрачає на сім`ю, позивачка звернулася за безоплатною вторинною правовою допомогою, їй призначено адвоката за рахунок держави.

За результатами дослідження матеріалів позовної заяви, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, порядок відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення або звільнення від сплати судового збору встановлюється законом.

Наведеними правовими нормами Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити від сплати судового збору.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїх рішеннях виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, (далі Конвенція) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема, у рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») ЄСПЛ вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Виходячи зі змісту предмету позову, наведені позивачем доводи не дають достатніх підстав для звільнення від сплати судового збору за подання позову, що відповідає статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (про право на справедливий суд), оскільки не перешкоджає вказаній особі у доступі до суду і не ускладнює його таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір, його об`єкти та ставки, підстави і порядок сплати, а також умови звільнення від сплати встановлені законом, тобто справляння судового збору переслідує законну мету. У зв`язку з чим вимога суду про усунення недоліків позовної заяви не є порушенням права на доступ до суду.

На переконання суду у клопотанні ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та долучених документах не наведено достатніх доказів того, що на момент подачі позовної заяви у неї відсутні кошти для сплати судового збору.

Адже згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (Рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26.07.2005, пункт 44; Рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26.07.2005).

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди, вирішуючи питання, пов`язані з судовими витратами у відповідності до положень ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» та інших нормативно-правових актів, повинні забезпечувати при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду.

Таким чином, підставою для звільнення, відстрочення, розстрочення або зменшення розміру сплати судового збору може бути такий, обумовлений виключними обставинами, майновий стан сторони, який об`єктивно унеможливлює сплату нею судового збору у відповідному розмірі.

За результатами аналізу клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору не встановлено відомостей, які можуть вважатися достатньою правовою підставою для її звільнення від сплати судового збору, оскільки надана позивачем довідка про склад її сім`ї не повною мірою характеризує її майновий стан і не вказує на наявність обставин, передбачених статтею 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення від сплати судового збору.

Такими документами, серед іншого, можуть бути довідки: про доходи (зокрема, фіскальних органів), про склад сім`ї та відсутність у інших членів сім`ї заробітку (доходу), про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, про відсутність майна, яке може бути передане в оренду (тимчасове користування за плату), банківські документи про відсутність на рахунку особи та членів його сім`ї (родини) коштів, довідки фіскальних органів про перелік розрахункових та інших рахунків позивача і членів його сім`ї тощо.

Долучена до позовної заяви довідка № 62 від 25.03.2024 про склад сім`ї ОСОБА_1 , видана в.о. Заливанщинського старости, не є достатнім підтвердженням неможливості сплати нею судового збору та не вказує на відсутність у неї коштів.

За таких обставин позивачці необхідно сплатити судовий збір за подачу позову до суду, або надати додаткові документи щодо її майнового стану на підтвердження неможливості сплати нею судового збору.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про передчасність задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та про необхідність залишення її позовної заяви без руху, надавши позивачу строк для усунення її недоліків, а саме для надання платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 2422,4 гривень, за такими реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у Він.обл./м.Калинівка/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37979858; Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0002776; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Калинівський районний суд Вінницької області, або надання додаткових документів щодо її майнового стану на підтвердження неможливості сплати нею судового збору у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 177, 187, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану в її інтересах представником адвокатом Лавренчуком Андрієм Сергійовичем, до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Калинівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали, роз`яснивши при цьому, що в разі не усунення вищевказаних недоліків в цей строк, позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала суду щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя