16.10.2024 Справа № 756/1546/24
Справа № 756/1546/24
Провадження № 2/756/2016/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,

представника позивача Сенченко А.С. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним,

УСТАНОВИВ:

04.10.2024 до Оболонського районного суду м. Києва надійшла вказана заява відповідача ОСОБА_2 , в якій останній просить ухвалити додаткове судове рішення у справі №756/1546/24, яким стягнути з ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним у зв`язку з розглядом справи №756/1546/24 в Оболонському районі міста Києва, у розмірі 48 000,00 грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що ухвалою суду від 30.09.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору.

З метою забезпечення представництва інтересів відповідача в суді у вказаній справі та надання інших видів правової допомоги, 05.03.2024 між ОСОБА_2 та Адвокатським об`єднанням «Дія Закону» укладено Договір № 05/03/24 про надання професійної правничої допомоги, згідно з яким відповідачу було надано послуги на загальну суму 48 000,00 грн., що підтверджується відповідними документами, зокрема, актом приймання-передачі наданих послуг № 28-04/23 від 29.09.2024 за Договором № 05/03/24 від 05.03.2024.

Таким чином, судові витрати, що поніс відповідач у зв`язку із розглядом справи №756/1546/24 складають 48 000,00 грн., які він просить стягнути з позивача.

07.10.2024 на адресу суду надійшли доповнення до заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі 756/1546/24, у яких відповідач зазначив, що відповідно до п. 3.5 Договору № 05/03/24 від 05.03.2024 гонорар адвокату він зобов`язаний сплатити не пізніше 15 банківських днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

14.10.2024 від представника позивача - адвоката Сенченко А.С., до суду надійшли заперечення щодо стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу, які обгрунтовані тим, що порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі визначено ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а тому відповідач помилково керується ст. ст. 141, 246, 270 ЦПК України, заявляючи вимоги про ухвалення додаткового рішення. Враховуючи, що відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, з позивача лише внаслідок необґрунтованих дій позивача, проте ані у клопотанні відповідача, ані в ухвалі суду про закриття провадження у справі, не заявлено та не встановлено необгрунторваних дій позивача, натомість звернення особи до суду з позовом є конституційним правом особи і такі дії не можуть вважатися необгрунтованими, заява відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтримав заявлені вимоги та просив її задовольнити, стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 48 000,00 грн.

Представник позивача - адвокат Сенченко А.С., у судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог відповідача з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Кудрицький Р.П., у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Вислухавши відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених ч. 5 цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30.09.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом із тим, системний аналіз вказаної процесуальної норми дозволяє дійти висновку, що така компенсація можлива виключно у разі наявності відповідної вимоги відповідача, заявленої у зв`язку з вирішенням питання щодо залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі. При цьому заявник повинен зазначити, в чому саме полягають необґрунтовані дії позивача.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України обов`язковою умовою компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в разі закриття провадження, є необґрунтовані дії позивача.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

В своїй постанові від 18 грудня 2019 року в справі 640/1029/18 та ухвалі від 12 травня 2020 року у справі № 464/104/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що для відшкодування витрат на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України необхідно встановити факт зловживання позивачем його процесуальними правами, відсутність у сторін спору, відсутність предмету спору, свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 741/1681/17 Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, послався, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме по собі звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Разом з тим, відповідач у свої заяві не вказує на обставини, які свідчать про необґрунтованість дій позивача. Вказані обставини також не встановлені судом під час підготовчого провадження та постановлення ухвали від 30.09.2024 про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки на момент звернення з вказаним позовом до суду спір між сторонами щодо дійсності договору позики існував, але внаслідок набрання законної сили судовими рішеннями, якими встановлено обставини, які мають приюдиційне значення для даної справи, предмет спору припинив існувати.

З урахуванням наведеного, враховуючи те, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено, які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені у ході розгляду справи та в чому вони виражені, що є єдиною підставою для компенсації витрат відповідача у справі за рахунок позивача у разі закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про те, що заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата виготовлення повного тексту ухвали - 16.10.2024.

Суддя О.О. Тиха