Справа № 206/5970/24
Провадження № 2-з/206/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштак К.С., перевіривши матеріали та зміст заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 від представника позивача через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява разом з заявою про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 16.09.2020 було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» боргу в розмірі 11295,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 114275 від 07.11.2024, яку приватний виконавець Дорошкевич В.Л. спрямувала до обслуговуючих банків про списання з рахунків «Боржника» боргу 30424,50 (тридцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 50 коп., що суттєво перевищує розмір заборгованості, яка відображена в постанові про відкриття виконавчого провадження, що також є підставою порушувати питання про зупинення примусового стягнення. Ймовірно, в межах вищезазначеного виконавчого провадження виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника. Однак, в електронній системі АСВП зазначена постанова відсутня. Предметом позову у справі є саме визнання вищезгаданого виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який до теперішнього часу не вирішений. Отже, невжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, саме за захистом яких він звернувся до суду. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив зупинити стягнення по виконавчому провадженню ВП № 63048110, відкритому 16.09.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. на підставі виконавчого напису № 24118, вчиненого 02.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача, на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 11295,00 грн.

Ознайомившись із матеріалами та змістом заяви про забезпечення позову, суд вважає, що заяву слід повернути позивачу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При цьому, зміст і форма відповідної заяви про забезпечення позову має відповідати вимогам, викладеним у ст. 151 ЦПК України, а також загальним вимогам встановленим ст. 183 ЦПК України.

Так, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, в заяві не зазначено відомості про: поштовий індекс, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету позивача; повну адресу місця проживання чи перебування, поштовий індекс, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету представника позивача; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності, адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету третіх осіб.

В порушення п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції щодо зустрічного забезпечення, яке є гарантією захисту прав та інтересів відповідача та має забезпечити відшкодування збитків відповідача, що можуть бути спричинені забезпеченням позову, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, оскільки підстави для застосування зустрічного забезпечення має вирішуватись судом, тоді як заявник має виконувати вимоги, передбачені п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, щодо зазначення необхідної інформації.

На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, то зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично це є збереженням існуючого стану «status-quo» між сторонами до ухвалення кінцевого рішення суду.

Позивач не наділений правом на вирішення доцільності застосування зустрічного забезпечення, тобто вказані заходи застосовуються не за ініціативою заявника. Позивач зобов`язаний лише зазначити в заяві про забезпечення позову пропозицію щодо зустрічного забезпечення, зокрема, щодо розміру грошової суми, яку він може внести на депозитний рахунок суду. Дана пропозиція враховується судом при визначенні остаточного розміру зустрічного забезпечення. У разі якщо заявник не має можливості внести відповідну суму, він має повідомити суду поважні причини відсутності такої можливості.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, також п. 4 вказаної Постанови визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

При цьому суд критично ставиться до твердження представника позивача, що платіжна інструкція № 114275 від 07.11.2024, яку приватний виконавець Дорошкевич В.Л. спрямувала до обслуговуючих банків про списання з рахунків «Боржника» боргу 30424,50 (тридцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 50 коп., суттєво перевищує розмір заборгованості, оскільки до матеріалів заяви долучено платіжну інструкцію на суму 13424,50 грн.

До того ж, до позовної заяви взагалі не долучено копію відповідного виконавчого напису нотаріуса № 24118.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам зазначеним у ст. 151 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику (позивачу), про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову необхідно повернути позивачу, як таку, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 183, 260-261, 263, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику (позивачу).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення (ухвали) до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя К.С. Маштак