ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Соловей Г.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» заборгованість по нарахованій але не виплаченій заробітній платі у розмірі 156197,20 грн.

Згідно з ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом першим ч.1 ст.161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

За приписами ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Також в пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» закріплено положення, що заява про видачу судового наказу подається до суду за загальними правилами підсудності.

При цьому, загальні правила підсудності врегульовані ст. 27 ЦПК України, зокрема частиною 2 цієї статті встановлено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Застосування у наказному провадженні альтернативної або виключної підсудності процесуальним законодавством не встановлено.

З поданої заяви вбачається, що боржником в ній визначено Державне підприємство «Завод 410 ЦА», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Повітряних сил, 94.

За нормою п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

За таких обставин, вважаю, що заява про видачу судового наказу не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165,166 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 , прож.: АДРЕСА_1 у видачі судового наказу про стягнення з Державного підприємства «Завод 410 ЦА», , місцезнах.: м. Київ, проспект Повітряних сил, 94 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя Г.В. Соловей