Справа № 289/2110/24
Номер провадження 2-з/289/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Мельник О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справіза позовною заявою ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (місце знаходження / місце проживання: майдан Перемоги, 10, м. Житомир, 10003) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом.

В позовній заяві зазначає, що він, орендую квартиру за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 з 2016р. по даний час.

Вважає незаконним приведенням спожитого ним об`єму природного газу у період відсутнього лічильника газу з листопада 2018р. по березень 2019 р. та з листопада 2019р по березень 2020р, який визначений за фактичними середньодобовими показниками лічильника.

У зв`язку із чим просить зобов`язати ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" припинити дії, які порушують права ОСОБА_1 , як побутового споживача по договору постачання природного газу, а саме припинити виставляти борг за період - (листопад 2018р. по березень 2019р. та з листопада 2019р по березень 2020р.), в сумі 539,11грн, нарахування якого не відповідає фактичними показами лічильника за вказаний період здійснити перерахунок обліку природного газу, використаного ОСОБА_1 як побутовим споживачем за фактичними показами лічильника

13 листопада 2024 позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони керівнику ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» вчиняти будь які дії, які передбачають, стягнення суми 539,11 грн. з неналежного споживача комунальних послуг орендодавця ОСОБА_2 , яка є власником житла розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви заявник вказав, що він як орендар має право звертатись до суду за захистом прав як побутового споживача газу. Оскільки, відповідач - ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» надсилає претензії власнику квартири ОСОБА_2 щодо сплати боргу за спожитий газ, яка не є неналежним споживачем наданих послуг, просить заборонити вчиняти будь які дії, які передбачають, стягнення суми 539,11 грн з неналежного споживача.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Судом встановлено, що заява не відповідає змісту та формі заяви про забезпечення позову, а саме у заяві заявником не зазначено жодної пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Вжиття заходів зустрічного забезпечення у розумінні ч. 3 ст. 154 Цивільного процесуального кодексу України є не диспозитивним правом суду, а його обов`язком.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в результаті перегляду справи № 753/2380/18-ц у постанові від 10 квітня 2019 року (касаційне провадження № 61-38399св18).

Відповідно до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Отже, врахувавши встановленні вище обставини, суддя дійшов висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Одночасно суддя роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позву в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст. 149, 151, 152, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони керівнику ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» вчиняти будь які дії, які передбачають, стягнення суми 539,11 грн. з неналежного споживача комунальних послуг орендодавця ОСОБА_2 , яка є власником житла розташованого за адресою: АДРЕСА_1 - повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Олександр МЕЛЬНИК