Справа № 589/779/24
Провадження № 2/589/916/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м.Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Лєвши С.Л., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Герасимчук Олег Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Герасимчук О.О., звернулася до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 24 лютого 2017 року у Шосткинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №47.

В обґрунтування позову зазначено, що сімейне життя не склалося. Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Відновлювати шлюбні відносини не збираються. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим і таким, що суперечить її інтересам. Від цього шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 березня 2024 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено учасникам, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу роз`яснено право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвалу про відкриття провадження від 20 березня 2024 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано рекомендованим листом з повідомленням, який він отримав 13 травня 2024 року. (а.с.20)

Станом на 04 червня 2024 року відзив на позов та заперечення від відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшли.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так, із фотокопії свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_1 , виданого 24 лютого 2017 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб 24 лютого 2017 року, про що в цей день складено відповідний актовий запис №47, і прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_5 , дружини ОСОБА_5 . (зворотній бік а.с.5)

Із фотокопії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_2 , виданого 03 травня 2017 року Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 03 травня 2017 року складено відповідний актовий запис за №148, і його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 . (а.с.6)

Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач заперечення проти позову не подав.

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, зважаючи на те, що позивач на примирення не згодна, а відповідач заперечення проти позову не надав, відзив на позовну заяву також суду не надав, суд вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, і тому цей шлюб необхідно розірвати.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.). (Велика Палата Верховного Суду Справа №755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року)

Велика Палата Верховного суду у постанові від 27 червня .2018 року у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання, оскільки на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до суду не надані підтверджуючі докази, а саме квитанція про сплату таких витрат, договір про виготовлення процесуальних документів, детальний опис виконаних робіт тощо, оформлені у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Із квитанції до платіжної інструкції 0.0..1 від лютого 2024 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок. (а.с.1)

З врахуванням зазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 968 гривень 96 копійок.

Керуючись ст. 24, 105, 110, 112 СК України, ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), які його зареєстрували 24 лютого 2017 року у Шосткинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №47.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області С.Л.Лєвша