_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4851/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В :

31 липня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позову посилається на те, що 16.09.2000 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб. 18.12.2023 року Київським районним судом м. Одеси у справі №947/14133/23 шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано. У шлюбі у сторін народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначає, що вона виконує провідну роль в житті доньки та здійснює належний догляд за нею; не перешкоджає в спілкуванні батька з донькою, проте згоди щодо визначення її постійного місця проживання сторони не досягли. Фактично відповідач разом з позивачем та спільною донькою не проживає. Дитина проживає разом з матір`ю у Сполучених Штатах Америки, що підтверджується рішенням про повний охоронний ордер. Відповідно до п. 3 розділу С Рішення, опіка на дитиною, ОСОБА_6 , присуджена матері, графік відвідування встановлюється для відповідача ( ОСОБА_4 ) таким чином: жодних відвідувань на цей час.

З урахуванням інтересів дитини та її бажання, позивач змушена звернутись до суду з цим позовом, оскільки донці краще проживати разом з матір`ю.

Ухвалою судді від 02.08.2024 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

19.08.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшла заява про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, з якими представник відповідача ознайомилася 11.09.2024 року, про що свідчить її розписка на заяві про ознайомлення з матеріалами справи.

25.09.2024 року до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 надійшов Відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову відмовити.

26.09.2024 року на електронну пошту суду від представника третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника третьої особи. Також повідомили, що питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не розглядалося.

16.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшла Відповідь на відзив та заява про з`ясування думки дитини ОСОБА_5 щодо обставин, пов`язаних з предметом судового розгляду.

18.10.2024 року на електронну пошту суду від представника третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника третьої особи. Також повідомили, що питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не розглядалося.

18.10.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшла заява про виклик свідка.

14.11.2024 року на електронну пошту суду від представника третьої особи органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надійшла заява, про проведення судового засідання без участі представника третьої особи. Також повідомили, що питання визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не розглядалося.

14.11.2024 року у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 звернулася з клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: нотаріального перекладу з англійської на українську копії виписки з банківської картки позивача, що підтверджує наявність у неї доходу; нотаріального перекладу з англійської на українську копії довідки, виданої початковою школою Бель Прейрі від 25 жовтня 2024 року; нотаріального перекладу з англійської на українську копії внесення змін до судового рішення про повний захисний припис у справі 23СН-СМ07832-01, зареєстрованого 29.10.2024 року; нотаріального перекладу з англійської на українську мову копії договору оренди з житловим комплексом «Barrewoods ePartment».

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 у судовому засіданні, просила залишити без розгляду клопотатя про з`ясування думки дитини ОСОБА_5 щодо обставин, пов`язаних з предметом судового розгляду та щодо допиту свідка - ОСОБА_7 ; позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у Відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Матеріали справи є достатніми для її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2000 року між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, який зареєстровано Першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що 16.09.2000 року зроблено відповідний актовий запис за №726.

18.12.2023 року Київським районним судом м. Одеси у справі №947/14133/23 шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було розірвано.

У шлюбі народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 02 травня 2018 року зроблено відповідний актовий запис №609 та 02 травня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю у Сполучених Штатах Америки, що не заперечується та підтверджується відповідачем. Відповідач також, на теперішній час, проживає за кордоном - у Сполучених Штатах Америки.

Відповідно до Рішення про повний охоронний ордер від 29.11.2023 року, округу Клей штат Міссурі, нотаріально завірений переклад якого міститься в матеріалах справи, опіка над дитиною, ОСОБА_6 , присуджена матері, графік відвідування встановлюється для відповідача ( ОСОБА_4 ) таким чином: жодних відвідувань на цей час.

Згідно до п. В Розділу IV про внесення змін до судового рішення про повний захисний припис у справі 23СН-СМ07832-01, зареєстрованого 29.10.2024 року, заявнику ( ОСОБА_8 ) надаються у виключене володіння приміщення за місцем проживання заявника/сторін (розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ). Відповідач ( ОСОБА_9 ) має негайно звільнити та/або не заходити в приміщення за місцем проживання заявника/сторін (або помешкання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ).

Крім того, відповідач не повинен свідомо входити в приміщення будь-якого майбутнього місця проживання заявника. Відповідачу забороняється входити або перебувати в помешканні заявника або в будь-якому приміщенні, де заявник може проживати.

Відповідно до п. 3 Розділу С вищевказаних змін опіка над дитиною призначається наступним чином ОСОБА_10 (5 років) ( ОСОБА_11 ) особа, якій присуджено опіку; заявник мати ( ОСОБА_12 ). Припис діє до 27 листопада 2025 року.

Відповідно до договору оренди з житловим комплексом «Barrewoods epartment», договір оренди укладено між компанією «Town Management LLC» (що діє як агент власника), як домовласником житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », та ОСОБА_13 , мешканцем квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому мешканцями за цією адресою, відповідно до договору, є ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 .

Відповідно до довідки, виданої початковою школою ОСОБА_16 від 25 жовтня 2024 року, « ОСОБА_11 була зарахована до школи на денну форму навчання з 22 серпня 2023 року. Наразі вона навчається в 1-му класі школи.

30 квітня 2024 року ОСОБА_4 було подано до суду Сполучених Штатів Америки клопотання про опіку над дитиною ОСОБА_5 , у якій він просить винести рішення про спільну юридичну та фізичну опіку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 над неповнолітньою дитино. Відповідачем у цій справі є ОСОБА_3 .

Як зазначено в Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2023 року, передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо.

Вказане дозволяє віднести висновки до засобів доказування (письмових доказів). Як і інші докази, вони не мають для суду наперед встановленої сили. При цьому винесення рішення не може ставитись у залежність від наявності чи відсутності відповіденого висновку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Приймаючи рішення в інтересах дитини, суд враховує право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору.

Задовольняючи позовну заяву, суд також бере до уваги, що батько дитини не заявив вимог про визначення місця проживання доньки з ним, зустрічний позов не пред`явив.

Визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 з матір`ю не позбавляє батька дитини батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 359/6726/20 (провадження № 61-17922св21), від 15 березня 2023 року у справі №759/5336/19 (провадження № 61-9819св22).

Сімейне право закріплює в обов`язковому порядку, що місце проживання дитини визначається тільки виходячи з її інтересів. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання.

При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання це житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч.1ст.29 ЦК). Кожна особа має право на вільний вибір місця проживання (ч.1ст.33 Конституції).

Однак, визначення місця проживання дітей має свою специфіку, оскільки діти, як правило, в силу своєї психічної та фізичної незрілості, фактичної нездатності проживати самостійно мають проживати разом зі своїми батьками або з особами, які їх заміняють.

Отже, чинне законодавство, встановлює особисте немайнове право батьків визначати місце проживання дитини.

Слід зауважити, що відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Такими чином, враховуючи вище встановлені судом обставини, що свідчать про те, що донька проживає з матір`ю, яка має стабільний дохід, сплачує податки, належно опікується і утримує дитину, діючи в інтересах дитини, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_3 .

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Керуючись ст. ст. 141, 161, 162 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 206, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко

Повний текст рішення складено 15.11.2024 року