Провадження №: 2/755/8723/24
УХВАЛА

про витребування доказів

"13" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

за участі:

представника позивача - адвоката Костенок А.М.

представника відповідача - адвоката Уварова С.С.

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в залі суду, в порядку загального позовного провадження клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Костенок Андрія Михайловича, про витребування доказів, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, визнання відсутніми зобов`язань та третейської угоди,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, визнання відсутніми зобов`язань та третейської угоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13 листопада 2024 року на 12 год. 00 хв.

13 листопада 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Костенок А.М., подано клопотання про витребування доказів, а саме про витребування:

-у Головного управління ДПС України у місті Києві відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору про доходи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

-у Офісу Генерального Прокурора відомості про те, чи притягався до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що предметом договору позики були грошові кошти у сумі 76 000 000,00 грн, право вимоги за договором в подальшому було відступлено відповідачеві ОСОБА_2 . Зважаючи на суму позики вказані особи повинні були мати значні доходи, щоб виконувати відповідні грошові зобов`язання. Крім того, позивач стверджує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть бути причетні до вчинення кримінальних правопорушень із схожих підстав, а також можливо вчиняли аналогічні рішення. Про вказані обставини представникові стало відомо вже після подачі позову.

У підготовчому засіданні 13 листопада 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Костенок А.М., вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити. Зазначив, що необхідно з`ясувати, чи мав ОСОБА_3 грошові кошти, що надавати їх у позику, а також чи мав ОСОБА_2 доходи, щоб сплачувати також третейський збір, виконавчий збір, тому необхідно витребувати інформацію у ДПС про джерела та суми доходів таких осіб. Вважає, що ні ОСОБА_3 , ні

ОСОБА_2 не мали доходів у розмірі 76 000 000,00 грн та 80 000 000,00 грн (які також стягуються з аналогічних підстав з іншої фізичної особи на підставі рішення третейського суду) окрім як від шахрайських дій та від підробки документів. Інформація про наявність кримінальних проваджень буде характеризувати особу відповідача, в точу числі як сторони справи, та ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Уваров С.С., проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечував, оскільки інформація, за витребуванням якої звертається представник позивача, не стосується справи та не впливає на суть позову. Інформацію про доходи перевіряє НАЗК. Всі інші дані можна встановити в рамках кримінального провадження, відповідні факти буде встановлено органами досудового розслідування. Станом на зараз це суто припущення, підозру нікому не вручено, вирок не ухвалено. Навіть, якщо буде встановлено шахрайські дії відповідача в іншій справі, то це не означає, що його слід вважати таким, що вчинив шахрайські дії і в даній справі.

Суд, вивчивши подане клопотання та матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, доходить такого.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір стосовно визнання недійсним договору позики від 16 серпня 2022 року № 16/08-22/ІІ, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала у користування грошові кошти в сумі 76 000 000,00 грн строком до 31 березня 2024 року, про що також складено розписку від 16 серпня 2022 року, що становить додаток № 1 до договору.

23 грудня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) № 23/12-22/Ц, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступив ОСОБА_2 право вимоги за договором позики від 16 серпня 2022 року № 16/08-22/П, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 0, у розмірі 76 000 000,00 грн.

Рішенням Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 03 червня

2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від

16 серпня 2022 року № 16/08-22/ІІ задоволено в частині стягнення заборгованості у розмірі 76 000 000,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у сумі 76 000,00 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Третейського суду для вирішення конкретного спору (суд AD HOC) від 03 червня 2024 року, задоволено та видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 16 серпня 2022 року

№ 16/08-22/ІІ у розмірі 76 000 000,00 грн та витрат на сплату винагороди третейського судді у розмірі 76 000,00 грн, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Станом на день розгляду справи виконавчий лист звернено до примусового виконання та вчиняються виконавчі дії.

Стосовно клопотання представника позивача - адвоката Костенок А.М., про витребування інформації у Головного управління ДПС України у місті Києві, суд зазначає таке.

Обґрунтовуючи клопотання про витребування доказів представник позивача посилається на відсутність у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошових коштів, необхідних для укладення договору позики та договору цесії.

Згідно із частиною першою статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1046 ЦК України встановлено, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Таким чином, обов`язковою умовою укладення договору позики є факт передачі грошових коштів від позикодавця до позичальника.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частин третьої, четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 76 ЦПК України встановлено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 83 ЦПК України встановлено правила подачі доказів.

Відповідно до частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 84 ЦПК України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Тобто, така процесуальна дія, як витребування доказів судом вчиняється за умови чіткої вказівки у якої саме особи сторона по справі просить витребувати доказ, а також умови неможливості надання таких доказів стороною, яка заявила відповідне клопотання, та надання доказів неможливості їх отримання.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті

83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У частині першій статті 16 Закону України «Про інформацію» надано визначення поняття податкової інформації, а саме - це сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підпунктом 2.1 пункту 2 розділу VII Порядку обробки персональних даних у базі персональних даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 лютого 2015 року № 210, зазначено, що без згоди фізичної особи - платника податків її персональні дані можуть бути надані за рішенням суду.

Однак, суд враховує, що у поданому клопотанні представником позивача не конкретизовано період, за який слід витребувати інформацію.

Оскільки оскаржуваний договір позики було укладено 16 серпня 2022 року, а договір відступлення прав вимоги (цесії) - 23 грудня 2022 року, суд вважає за доцільне витребувати у Головного управління ДПС України у місті Києві відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору про доходи ОСОБА_2 за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, що відповідає періоду укладення спірного договору.

Як встановлено судом, згідно відомостей електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , вибув з проживання з 22 лютого 2023 року, знятий з реєстрації на підставі документу про підтвердження смерті серії НОМЕР_1 , виданого Київським ВДРС ЦМУ МЮ (м. Київ) від 22 лютого 2023 року, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер до пред`явлення позову у даній справі, останній не набув цивільної процесуальної правоздатності у даному цивільному процесі, оскільки не був стороною у даній справі на момент смерті.

При цьому, з матеріалів справи встановлено, що 23 грудня 2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення прав вимоги (цесії) № 23/12-22/Ц, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступив ОСОБА_2 право вимоги за договором позики від 16 серпня 2022 року

№ 16/08-22/П, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у розмірі 76 000 000,00 грн.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Підстави заміни кредитора у зобов`язані передбачені статтею 512 ЦК України, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Таким чином, у договорі позики від 16 серпня 2022 року № 16/08-22/П відбулася зміна кредитора (правонаступництво), тобто, до ОСОБА_2 перейшли усі права та обов`язки

ОСОБА_3 як кредитора у такому зобов`язанні.

Суд також враховує, що ОСОБА_1 не була стороною договору відступлення прав вимоги (цесії) № 23/12-22/Ц, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступив ОСОБА_2 право вимоги за договором позики від 16 серпня 2022 року № 16/08-22/П, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що договір відступлення прав вимоги (цесії) від 23 грудня 2022 року № 23/12-22/Ц, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку визнано не дійсним чи не укладеним.

Таким чином, суд не вбачає підстав для витребування інформації про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору про доходи ОСОБА_3 , оскільки останній не є стороною у справі, не набув цивільної процесуальної правоздатності у даному цивільному процесі, у спірних цивільних правовідносинах відбулося матеріальне правонаступництво. Посилання позивача на вчинення відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шахрайських дій не є предметом розгляду цивільної справи, вказані обставини підлягають доказуванню у порядку кримінального судочинства.

При цьому, суд звертає увагу сторону позивача, що вона не позбавлена можливості надати аналогічну інформацію щодо особи позивача, зокрема в частині відсутності інформації в органах податкової служби про отримання ОСОБА_1 доходів, що відповідають сумі позики, а також здійснення нею витрат у розмірі, що відповідає сумі позики, за період після укладення оспорюваного договору позики.

Таким чином, вимоги клопотання про витребування доказів в частині витребування інформації у Головного управління ДПС України у місті Києві підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимог клопотання про витребування інформації про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, суд зазначає таке.

Відповідно до положень частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 76 ЦПК України встановлено, що ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як уже зазначалося раніше, позивачем заявлено вимоги про визнання недійсним договору позики від 16 серпня 2022 року № 16/08-22/11, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнання відсутніми зобов`язання ОСОБА_1 на підставі такого договору позики, а також визнання відсутньою третейської угоди щодо передачі спорів на розгляд і вирішення до третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc), викладену у формі третейського застереження в пункті

7 оспорюваного договору позики.

Згідно із частинами першою, другою статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Інформація, яку просить витребувати представник позивача стосується особи відповідача, однак така інформація не входить до предмета доказування у спорах про визнання договору недійсним. Вчинення відповідачем кримінальних чи адміністративних правопорушень, тим більше без конкретизації періоду, за який слід з`ясувати таку інформацію, є інформацією, що характеризує відповідача та його поведінку в певні періоди часу. Суд звертає увагу позивача, що характеристика особи відповідача не входить до кола обставин, які підлягають з`ясуванню судом під час ухвалення рішення.

Виходячи з предмету та підстав позову, характеру спірних правовідносин, обставин, які підлягають встановленню під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання про витребування доказів в частині витребування інформації про притягнення ОСОБА_3 та

ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності задоволенню не підлягає, оскільки такі докази не міститимуть інформацію щодо предмета доказування в межах заявлених позовних вимог.

У витребуванні такої інформації щодо особи ОСОБА_3 слід відмовити також з урахуванням того, що статусу сторони справи він не набув, цивільна процесуальна дієздатність ОСОБА_3 припинилася до відкриття провадження у справі у зв`язку зі смертю останнього.

Таким чином, враховуючи предмет спору у даній справі, характер інформації, за витребуванням якої звернувся представник позивача, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 81, 84, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Костенок Андрія Михайловича, про витребування доказів, подане в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, визнання відсутніми зобов`язань та третейської угоди, - задовольнити частково.

Витребувати у Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (код за , адреса місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого та перерахованого податку, військового збору щодо платника податків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , за період з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року.

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовити.

Зазначені докази мають бути подані до Дніпровського районного суду міста Києва

(вул. Пластова, 3, м. Київ, 02105) протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі неможливості подання доказів, в тому числі в строк встановлений судом, повідомити про це суд, із зазначенням причин, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя О.О. Хромова