Справа № 521/4287/24
Провадження №2/521/3378/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 40000,00 гривень.

Вимоги обґрунтовує тим, що сторони уклали шлюб, який 16.04.2016 року зареєстрував відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон, актовий запис №44. В період шлюбу народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На початку збройної агресії позивач з дитиною вимушена була виїхати за кордон, проте у 2024 році повернулися до м. Одеси, тут і проживають, мають реєстрацію тимчасово переміщених осіб.

Станом на дату подання позовної заяви відповідач перебуває за кордоном, допомоги на утримання дитини не надає, в той час, як є здоровим та працездатним, має можливість забезпечувати своїй дитині належне щомісячне утримання, оскільки працює моряком на посаді електромеханіка з посадовим окладом 6000 доларів США, що підтверджується договорами про зайнятість моряків.

ОСОБА_1 з дитиною є внутрішньо переміщеною особою з м. Херсона, винаймає житло у м. Одесі, дитина влаштована у дитсадок, потребує медичного догляду, належного харчування, розвитку, уваги. Відповідач інших осіб на утриманні не має.

Загальна сума витрат згідно квитанцій та чеків складає 70000,00 грн.

Від представника ОСОБА_2 адвоката Петрової О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

При цьому зазначає, що майже до початку повномасштабної війни позивач, відповідач та їх спільна дитина проживали разом у м. Херсон.

20.02.2022 року відповідач покину в територію України.

20.05.2022 року позивач разом із дитиною виїхала із м. Херсон до Болгарії, де вони із відповідачем проживали разом. Після чого вони переїхали до Турції, ОСОБА_4 .

01.09.2023 року позивач разом із дитиною покинула Турцію та літаком дісталася Болгарії. В той же час відповідач виїхав із Турції, ОСОБА_4 , на належному йому автомобілі та прибув до Болгарії, ОСОБА_5 , де зустрів дружину та доньку в аеропорту.

З цього часу вони заселилися м. Мамая, Республіка Румунія.

07.02.2024 року позивач без погодження із відповідачем забрала їх спільну дитину та на належному відповідачеві автомобілі переїхала до м. Одеса.

При цьому на відкритому на ім`я позивача банківському рахунку знаходилися 5432,59 Євро, які були набуті під час шлюбу.

З часу переїзду до м. Одеса малолітня ОСОБА_6 жодного разу не бачила власного батька, попри усі вжитті ним засоби. Позивач вперше надала можливість відповідачеві поспілкуватися за допомогою відеозв`язку в день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що на момент переїзду позивача в м. Одеса 07.02.2024 року на належному їй банківському рахунку знаходилося 5432,59 Євро. Протягом лютого квітня 2024 року позивач отримала на згаданий банківський рахунок ще орієнтовно 1068,57 Євро.

Позивачем не надано відомостей про наявність будь яких доходів, отриманих нею законним шляхом.

Відповідачем зазначено, що із наявності у позивача та малолітньої ОСОБА_7 статусу ВПО, можна дійти до висновку, що позивач отримує від держави грошову допомогу. І в самій позовній заяві позивач підтверджує, що має грошові кошти на утримання власної доньки.

Позивачем не доведено до відома суду декілька фактів, а саме: позивач і досі безперешкодно користується належним відповідачеві на праві особистої власності автомобілем, відповідачем оплачено послуги за договором на надання послуг з тимчасового догляду за дітьми від 26.02.2024 року за червень серпень 2024 року на загальну суму 30055,00 грн., відповідач має на утриманні свою непрацездатну матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач безпідставно та бездоказово стверджує, що їх спільна з відповідачем дитина перебуває на її утриманні, і що лише вона займається її забезпеченням.

В матеріалах справи відсутні докази реального розміру щомісячних витрат позивача на утримання доньки до її звернення з позовом.

Враховуючи, що відповідач не порушив прав своєї доньки, у позивача відсутні підстави вимагати стягнення з нього аліменти в судовому порядку.

Договори про занятість моряка від 22.11.2022 року та від 03.11.2023 року, надані позивачем, не містять перекладу на українську мову. А також у договорі від 03.11.2023 року відсутній підпис другої сторони, у зв`язку із чим договір не може вважатися укладеним.

Згадані договори та копія титульної сторінки послужної книжки моряка, не можуть свідчити про перебування у трудових відносинах відповідача та виконання роботи моряка.

Твердження позивача про те, що відповідач начебто має постійний та високий дохід є цілковитим її припущенням.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів дійсних витрат, здійснюваних в інтересах їх спільної з відповідачем дитини.

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 адвокат Саплєва О.В. вказує, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому сторона позивача вважає, що підстав для задоволення позову в повному обсязі є достатньо, а саме стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 40000,00 грн.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно. Від представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, відмовити в залучені зустрічного позову до справи, задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про слухання справи сповіщені належним чином та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 уклали шлюб, який 16.04.2016 року зареєстрував відділ державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсон, актовий запис №44.

В період шлюбу у сторін народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 11 вересня 2020 року, актовий запис №608.

Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 серпня 2024 року (справа №766/2682/24) розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 16.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №44.

Дитина проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, оскільки вони з відповідачем проживають окремо.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.

З змісту позовної заяви вбачається, що відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Судом встановлено, що відповідач працює мореплавцем та отримує постійний дохід.

Частиною другою ст. 51 Конституції України та статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно зі частиною першою статті 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2 ст.150 СК України).

Частиною 1 ст. 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до ст. 181 СК України.

Відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає 2 563 грн; на дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн.

Ураховуючи встановлені судом обставини, які стосуються матеріального стану відповідача, розміру витрат, які несе позивач на утримання дитини, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і батька, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі 15000,00 грн.

Згідно статті 23 Конституції України кожна людина має право на вільний розвиток своєї особистості, якщо при цьому не порушуються права і свободи інших людей, та має обов`язки перед суспільством, в якому забезпечується вільний і всебічний розвиток її особистості.

Кожна людина вільна в виборі способу життя і тому, відповідач повинен обрати корисний спосіб життя як для себе особисто, так і для своєї дитини і для суспільства в цілому.

Отже за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки,підлягають частковому задоволенню і звідповідача на користь позивачки на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід стягнути аліменти в розмірі 15000,00гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня звернення до суду,тобто з 25.03.2024 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Оскільки, позивачка у справах про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, то оплату судового збору в розмірі 1211,20 грн., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 15000,00 грн., але не менше ніж 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 25.03.2024 року та до досягнення дитиною повнолітнього віку, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до чинного законодавства.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно ст. 265 ч.5 п.4 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Суддя: І.В. Плавич