Справа № 365/852/24
Номер провадження: 2-з/365/6/24
У Х В А Л А

14 листопада 2024 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кучерявої Л.М.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Катрич Павла Степановича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

12 листопада 2024 року до Згурівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про витребування з незаконного володіння земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, подана уповноваженим представником позивача адвокатом Катрич Павлом Степановичем. Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить заборонити державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру України та державним кадастровим реєстраторам його територіальних органів, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок: розміром 1,5788 гектара, кадастровий номер :03:002:0114 та розміром 4,3292 гектара, кадастровий номер :04:010:0012, які знаходяться на території Згурівської селищної ради Броварського району Київської області.

В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, вказані земельні ділянки перебувають незаконно у відповідача, а тому є вірогідність, що відповідач шляхом уникнення повернення земельних ділянок позивачу на підставі рішення суду, може передати в суборенду або в подальшому продати право оренди на ці земельні ділянки іншим особам, шляхом укладення договору суборенди, дозвіл на укладення якого надано орендодавцем або договору купівлі-продажу права оренди, в порядку передбаченому ст. 93 ЗК України. З зв`язку з цим такі можливі дії відповідача не можуть відповідати внутрішній волі позивача, що потягне за собою зміну користувача земельних ділянок, а також необхідність внесення змін у Держгеокадастрі України та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо їх користувача. Позивач буде змушений кожний раз збільшувати позовні вимоги або подавати нові позовні заяви до нових користувачів земельних ділянок, що може утруднити в майбутньому їх повернення з незаконного володіння позивачу чи зробити виконання рішення суду неможливим. Таким чином, дії відповідача можуть унеможливити здійснення ефективного способу захисту прав позивача щодо повернення земельних ділянок.

На підставі ст. 153 ЦПК України просив дану заяву розглядати без участі сторін. Пропозиції щодо зустрічного забезпечення у заявника відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду в порядку, визначеному ч. 1 ст. 153 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося у зв"язку з відсутністю сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 листопада 2024 року до Згурівського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про витребування з незаконного володіння земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки, подана уповноваженим представником позивача адвокатом Катрич Павлом Степановичем. 12 листопада 2024 року до Згурівського районного суду Київської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 подана уповноваженим представником адвокатом Катрич П.С. про забезпечення позову.

Види заходів забезпечення цивільного позову передбачені в ст.150 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

В Постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі № 756/2609/20 (61-

11479св20) зазначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Із доданого представником позивача до позовної заяви рішення Згурівського районного суду Київської області від 22.11.2021, яке набрало законної сили, вбачається, за ОСОБА_1 визнано право власності на земельні ділянки: розміром 1,5788 га, кадастровий номер :03:002:0114 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розміром 4,3292 га кадастровий номер :04:010:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Середівської сільської ради (с. Середівка, Згуріської селищної ради Броварського району Київської області) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У відповіді ТОВ «Наташа-Агро» наданої ОСОБА_1 вбачається, що вказані земельні ділянки перебувають в оренді товариства на підставі договорів оренди землі укладених між ТОВ «Наташа-Агро» та ОСОБА_2 24.04.2020, які зареєстровані в реєстрі за № 480 та № 481.

Суд вважає, що заявник обґрунтував наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки вбачається, що право оренди даних земельних ділянок в порядку ст. 93 ЗК України та суборенда дійсно можуть бути передані іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову у спосіб передбачений законом, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, тому суд вважає за доцільне застосування зазначеного заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії. При цьому суд не вирішує наперед обґрунтованості заявлених позовних вимог, а виходить виключно з того, що у разі задоволення позову у запропонований позивачем спосіб захисту свого порушеного права, таке рішенням може стати неефективним, порушені права позивача вимагатимуть додаткового захисту, а виконання такого рішення буде суттєво ускладненим. Судом також враховано, що застосування такого способу забезпечення позову як заборона вчиняти певні дії до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

При вирішенні питання щодо застосування зустрічного забезпечення слід зазначити наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

З огляду на вище зазначене суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином обраний вид забезпечення позову може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст. 154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо вказаних земельних ділянок та предметом позовних вимог та те, що такий вид забезпечення позову є співмірним з поданим позовом, а також буде достатніми для забезпечення виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, тому заява про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 149-153, 157, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити повністю.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення певних дій, а саме: заборонити державним кадастровим реєстраторам Держгеокадастру України та державним кадастровим реєстраторам його територіальних органів, а також державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок:розміром 1,5788 га, кадастровий номер :03:002:0114 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розміром 4,3292 га кадастровий номер :04:010:0012 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Дана ухвала має силу виконавчого документу відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

Дані про стягувача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Дані про боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Наташа-Агро», вул. Циганівка, буд. 27, село Нова Басань, Ніжинський район, Чернігівська область, 17461, .

Копію ухвали направити для негайного виконання до Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали направити заявнику та його представнику.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду.

Ухвала виконується негайно. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Головуючий суддя Л.М. Кучерява