РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді: Зуб Г.А.,

за участю секретаря: Черниш О.М.,

за участю представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Харківська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

15.11.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_2 , зацікавлена особа ХМР, в якій заявник просить встановити факт належності, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого ЗАТ «Сантехмонтаж-60» від 15.12.1997, на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрованого ДКП «Харківського МБТІ» 22.12.1997 за № В-31951, виданого на ім`я ОСОБА_4 .

В обгрунтування вказаних підстав посилається на наступне. Заявнику, його дружині, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого ЗАТ «Сантехмонтаж-60» від 15.12.1997 №483 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . При видачі вказаного свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, оскільки в ньому по-батькові дружини викладено як « ОСОБА_7 » замість вірного « ОСОБА_8 », як зазначено в її паспорті. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина заявника, та вказана невідповідність у по-батькові дружини заявника стало підставою для відмови заявнику у видачі свідоцтва про право а спадщину, що і стало підставою для звернення до суду.

Представником зацікавленої особи ХМР подані письмові пояснення по справі, в який просить залишити вказану заяву без розгляду, оскільки з поданої заяви вбачається спір про право, та вказаний спір має бути розглянутий виключно в позовному провадженні.

Представник заявника ОСОБА_1 та заявник в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, в поданих до суду поясненнях просить розглядати справу та відсутності представника.

15.11.2023 справа надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А.

16.11.2023 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування заявника, відповідь на який надано 16.11.2023.

Ухвалою судді від 17.11.2023 відкрито окреме провадження по даній справі, та призначено судове засідання.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту п`ятого частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Можна зробити висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

За вказаних обставин, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявнику, його родині: дружині, дітям, на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого ЗАТ «Сантехмонтаж-60» від 15.12.1997, належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 .

Дружина заявника ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та після її смерті заявник звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Губської В.А. із заявою про прийняття спадщини, в наслідок чого була заведена спадкова справа №61/2023. Заявник є єдиним спадкоємцем, сини спадкодавця відмовились від прийняття спадщини на користь заявника.

Однак, свідоцтво про право на спадщину заявник отримати не в змозі, так як свідоцтво про право власності на житло видано на ім`я ОСОБА_4 , а не ОСОБА_3 , як зазначено в її паспорті, що і стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до наданих до суду копій паспорта дружини заявника, РНОКПП, свідоцтва про смерть, свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження,

по-батькові дружини заявника зазначено як « ОСОБА_8 ».

Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Як слідує з обставин справи, встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для реалізації подальших прав при оформленні права спадщини.

Отже факт, що просить встановити заявник має юридичне значення.

Також судом встановлено, що встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло померлій дружині заявника не пов`язане з вирішенням спору про право, оскільки право власності заявника та його дружини не оспорюється, до ХМР із заявою про виправлення помилки заявник не звертався, оскільки він не змозі звернутись в інтересах померлої особи, а тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні.

З урахуванням викладеного та того, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що спір про право власності на квартиру в даному випадку відсутній, та вказаний факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні, в зв`язку з чим суд задовольняє заяву в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4,12,13,141,263,265, 293, 329-333 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , зацікавлена особа: Харківська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.12.1997 ЗАТ «Сантехмонтаж-60», реєстр. №483 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 .

Копію рішення надіслати заінтересованій особі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 26 червня 2024 року.

Суддя Г.А. ЗУБ