СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23770/23

пр. № 2/759/1091/24

03 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Петренко Н.О. ,

при секретарі Донець Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У грудні 2023 року представник позивача звернувся до суду з позовом з урахуванням уточнених позовних вимог до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 для продовження навчання в школі терміном на п' ять років до 01.07.2029р.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Святошинського районного суду від 11.07.2018р. шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу народилась дитина -

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач із дитиною ОСОБА_3 на теперішній час мають тимчасовий прихисток у Чеській республіці. Син навчається у місцевій чеській школі. В Україні залишились батьки позивача, тому з сином періодично кожні два - три місяці приїжджають додому. Батько дитини ОСОБА_2 з 2023р. мешкає і працює у Німечинні. Намагання позивача та сина у спілкуванні з батьком дитини марні, відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. На прохання надати дозвіл для виїзду за кордон дитині під час війни - відмовив. Крім того дитина потребує постійного медичного нагляду, оскільки з трьо[ років хворіє бронхіальною астмою і тепер проходить лікування в Чехії. Позивач надсилала відповідачу звернення з проханням надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3 в Чехію на період тимчасового прихистка, однак відповідач письмової відповіді не надав. Просить позов задовольнити.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2023р. відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.02.2024р. ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не надав.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації повідомлений належним чином про місце, час та дату розгляду справи належним чином.Причини неявки не відомі.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

07.09.2011р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис 2592/а.с.10/.

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2. у сторін народився син - ОСОБА_5 /а.с.9/.

11.07.2018р. рішенням Святошинського районного суду м.Києва щлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвано/а.с.11/.

Відповідно до довідки головного державного виконавця Абакумової Н.І. від 21.05.2024р. станом на 21.05.2024р. заборгованість по аліментах становить 47 514,29 грн.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено положеннями ст.7 СК України, згідно яких жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Водночас спір щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, може бути вирішений органом опіки та піклування чи судом (ст.158, 159 СК України).

Зазначеними нормами СК України, Конвенції про права дитини, усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справа «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року) закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

Приписи ч.1 ст.33 Конституції України гарантують кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згода батьків на виїзд громадянина України, який не досяг 16-річного віку, за кордон оформляється у вигляді заяви, на якій справжність підпису батьків засвідчується нотаріально. Для оформлення нотаріальної згоди батьку (матері), а в разі виїзду дитини до 16 років зуповноваженою особою - обом батькам, потрібно надати нотаріусу оригінали паспортів,реєстраційних номерів облікових карток платників податків і свідоцтва про народження дитини.

Виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, можливий у супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування.

Нотаріальне посвідчення згоди другого з батьків для цього непотрібно.

В умовах воєнного стану виїзд за кордон дітей з одним з батьків дозволяється без нотаріально посвідченої згоди іншого з батьків (усиновлювачів).

Умови перетинання державного кордону громадянами України у період дії воєнного стану, зокрема дітьми, дітьми з інвалідністю; дітьми, хворими на тяжкі захворювання; дітьми-сиротами, дітьми, позбавленими батьківського піклування визначено пунктами 21-25 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Відповідно до п. 2 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону.

Аналіз норм чинного законодавства вказує на те, що позивач не позбавлена можливості здійснити перетин кордону без згоди батька.

Як зазначила позивач у своєму позові позивач з дитиною на теперішній час мають тимчасовий прихисток у Чеській республіці, син навчається у місцевій школі. ОСОБА_1 з сином періодично раз на два-три місяці приїжджають в Україну.

Тобто з вказаного встановлено, що позивач з сином перетинають кордон без перешкод.

Крім того, доказів того, що відповідач розвитком, станом здоров`я дитини та матеріальним становищем не цікавиться, суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов не підтверджений належними доказами, а тому підстави для його задоволення відсутні.

Керуючись ст . 313 ЦК України, ст. ст. 141, 150 СК України, ст. 4 п. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.ст.6-13,18,19,71-79,89,141,259,263,264,265,268,273,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко