КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/5/24
Провадження № 2/488/3/24
РІШЕННЯ

Іменем України

20.06.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Миколаївська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням кімнатою № НОМЕР_1 гуртожитку по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що вона ОСОБА_1 , є наймачем домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі Ордера № 33 серія 003060 від 19.07.2019 року, Договору №1461 найму житлового приміщення у гуртожитку комунального підприємства «Спеціальне комунальне підприємство» Гуртожиток» від 03.08.2023 року.

Відповідач зареєстрований у кімнаті АДРЕСА_3 , але фактично не проживає з 2021 року, акт № 32 від 19.10.2023 року про непроживання засвідчений ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» та сусідами.

З зазначеного часу у спірній квартирі не мешкає, комунальні послуги не сплачує.

На підставі зазначеного позивач звернулася до суду з даним позовом.

15.01.2024 року протоколом АРСС визначено суддю, для розгляду справи у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618 ІV (у редакції Закону № 2147 VIII від 03.10.2017 року) та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

24.01.2024 року ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва, провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Одночасно запропоновано відповідачу у 5 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва, заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та у 15 денний строк відзив на позов і клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач надала до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги.

Представник третьої особи Миколаївської міської ради надала до суду пояснення в яких заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Згідно з ордером № 33 серія 003060 від 19.07.2019 року, Договору №1461 найму житлового приміщення у гуртожитку комунального підприємства «Спеціальне комунальне підприємство» Гуртожиток» від 03.08.2023 року, родині Говоровських, яка складається із двох осіб, надано у користування кімната АДРЕСА_3 .

Позивач та відповідач знаходяться у шлюбі зареєстрованому 21.07.2018 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного теріторіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 233.

Відповідно до Акту № 32 від 19.10.2023 року про непроживання засвідчений ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» та сусідами гуртожитку, відповідач ОСОБА_2 з 2021 року у спірній кімнаті не проживає, причини не зазначені.

Згідно Витягу № 18.31- з реєстру територіальної громади міста Миколаєва у кімнаті АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачем у позові не зазначено, що відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраціїї за вказаною адресою та де знаходиться і яка причина його відсутності. Шлюб між сторонами по справі не розірвано. Також посилання позивача про несплату відповідачем комунальних послуг не підтверджено будь якими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК: достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тож у правових спорах щодо визнання особи такою, що втратила право користування житлом, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту відсутності відповідача понад встановлені строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на

житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zebentncr v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009).

При цьому, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться виключно в судовому порядку (згідно зі ст.72 Житлового кодексу України).

Оскільки збереження або втрата права користування житлом за відсутнім мешканцем,

у будь-якому випадку, прямо залежить від причин відсутності, то під час вирішення цієї категорії справ з`ясуванню підлягають обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності особи.

Верховний Суд виходить з того, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи в жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК Української РСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, в осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити строк тимчасової відсутності. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 2 грудня 2020 року у справі № 754/11532/19, провадження № 6 1 - 10959 св 20 (ЄДРСР У № 93336396).

Отже, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним зі способів захисту житлових прав фізичних осіб. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.

16.12.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 320/9482/17, провадження № 61 - 6318 св 19

( ЄДРСРУ № 93793165) вказав, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває Строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатися намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання,

тому при розгляді позобу про визнання особи такою, що втратила право на житло, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц (провадження № 61-37646сВ18); від 22 листопада 2018 року у справі № 760/ГЗП 3/14-ц (провадження № 6П30912св18); від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17 (провадження № 61-7317св19); від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13- ц (провадження № 61-23089св19).

Позивачем до суду не надано достатньо доказів на підтвердження свої доводів, зокрема, стосовно того, що відповідач не проживає у кімн. АДРЕСА_3 з 2021 року з власної ініціативи, а не з причин незалежних від нього.

Єдиним доказом тверджень позивача є лише акт від 19.10.2023 року складений сусідами про непроживання відповідача в кімн. №714 в зазначеному гуртожитку.

Проте, згідно постанови Верховного Суду від 21 вересня 2022 року по справі №645/5557/16-ц акт, складений сусідами, щодо непроживання відповідачів у спірній квартирі не свідчить про наявність підстав для задоволення позову. Крім того, саме по собі непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Причини непроживання відповідачів у квартирі з цього акта встановити неможливо.

На підставі зазначеного та з урахуванням недостатності доказів по справі суд вважає за належне відмовити у за доволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 274-275, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Миколаївська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення суду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса фактичного місця проживання: 57242, Миколаївська область, Миколаївський район с. Зайчівське, СТ "Вечірня Зоря")

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: невідомо, сформовано відповідний запит, адреса реєстрації: АДРЕСА_4 )

Третя особа - Миколаївська міська рада (, адреса: 54001, Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20)

Суддя Я.А. Чернявська