Справа № 390/1646/18
Провадження № 2/390/1/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2024 р.Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Квітки О.О.,

при секретарі Шульзі А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості частини майна,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

24.10.2018 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася з вказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач, ОСОБА_2 ), в якому після уточнення позовних вимог просила суд:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину вартості двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 261 045 грн 30 к.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2610 грн 45 коп. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7200 грн 30 коп.

Рух справи

24.10.2018 позовна заява надійшла до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області та розподілена судді Квітці О.О..

25.10.2018 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

17.12.2018 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (суддя Квітка О.О.).

14.06.2019 справу на підставі повторного розподілу судової справи передано на розгляд судді Гершкулу І.М..

21.06.2019 справу прийнято до розгляду суддею Гершкулом І.М. та призначено підготовче судове засідання.

20.08.2019 за заявою позивача провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №390/670/19 (суддя Гершкул І.М.).

16.03.2021 поновлено провадження по цивільній справі та призначено судове засідання по справі на 30.03.2021 (суддя Гершкул І.М.).

01.04.2021 за заявою представника позивача справу зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №390/17/21 (суддя Гершкул І.М.).

01.08.2022 справу на підставі повторного розподілу судової справи передано на розгляд судді Терещенку Д.В..

05.08.2022 справу прийнято до розгляду суддею Терещенком Д.В. та призначено підготовче судове засідання.

28.03.2023 справу на підставі повторного розподілу судової справи передано на розгляд судді Квітці О.О..

03.04.2023 справу прийнято до розгляду суддею Квіткою О.О. та призначено підготовче судове засідання.

18.07.2023 ухвалою суду прийнято заяву про збільшення позовних вимог, підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду (суддя Квітка О.О.).

18.03.2023 ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

25.10.2023 ухвалою суду поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта (суддя Квітка О.О.).

13.11.2023 ухвалою суду зупинено провадження у справі та повторно направлено справу для проведення експертизи (суддя Квітка О.О.).

15.03.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі для розгляду клопотання експерта (суддя Квітка О.О.).

28.03.2024 ухвалою суду повторно направлено матеріали справи для проведення експертизи та зупинено провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

20.05.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

24.05.2024 ухвалою суду призначено експертизу та зупинено провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

17.07.2024 ухвалою суду поновлено провадження у справі (суддя Квітка О.О.).

22.08.2024 ухвалою суду прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданні 18.10.2024. При цьому справу розглянув без участі сторін.

Позиція позивача

В обґрунтування позову зазначено, що із 1993 року по квітень 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , що було встановлено рішенням суду від 28.12.2017. Вони були пов`язані спільним побутом, бюджетом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. За час проживання однією сім`єю отримані доходи вони витрачали за спільною згодою. За час спільного проживання ними було придбано 11.07.2006 двокімнатну квартиру. Позивач має право на частку спірної квартири. 22.08.2018 вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 із заявою для проведення державної реєстрації права власності на частку вказаної квартири, проте отримала відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки 19.06.2018 відповідачем без її згоди та її відома вказану квартиру було відчужено на інше ім`я. Так як ОСОБА_2 здійснив відчуження квартири, придбаної за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на свій розсуд, то вона має право на коштів, отриманих за продаж квартири.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяви, відповідно до яких просили справу розглядати без їхньої участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Позиція відповідача

Представник відповідача - адвокат Кошутська О.С. в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнають в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі.

У своєму відзиві представник відповідача адвокат Болотських Альбіна Юріївна зазначила, що станом на 28.12.2017 спірне майно вибуло із володіння за договором дарування і не перебувало у власності ОСОБА_2 і кошти ним не отримувались. Тому просить позовні вимоги залишити без задоволення (а.с. 88-89 т.1).

Обставини справи, зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №42720916 від 28.08.2018 відмовлено у державній реєстрації права власності частки на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 (а.с. 7).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.09.2018 власником вказаної квартири є ОСОБА_4 (а.с. 8-9).

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2017, зокрема, встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по квітень 2016 року, а також в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного майна подружжя залишити за ОСОБА_2 право власності на автомобіль Honda Accord, 1986 року випуску, сріблястого кольору, д.н. НОМЕР_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за різницю вартості автомобіля Honda Accord, 1986 року випуску, сріблястого кольору, д.н. НОМЕР_1 ., в розмірі 11916,82 грн та стягнуто судові витати (а.с. 10-12).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної експертизи №169/17-27 від 26.09.2017 ринкова вартість на момент проведення оцінки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дорівнює 224593 грн (а.с. 13-14).

Згідно зі звітом від 22.06.2023 про визначення вартості двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість частки вказаної квартири становить 195370 грн (а.с. 198-217 т.1).

У висновку від 15.09.2023 про вартість майна двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , ринкова вартість вказаної квартири становить 239 230 грн (а.с. 231-233 т.1).

У технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_2 станом на 27.07.2006 зазначено, що квартира складається із 2 кімнат житловою площею 26 м2 (а.с. 14-15 т.2).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що станом на 07.11.2023 власником спірної квартири є ОСОБА_5 (а.с. 16-18 т.2).

У висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 1407/24-27 від 09.07.2024 зазначено, що ринкова вартість квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за порівняльним методичним підходом по цінах станом на дату проведення експрертизи складає 522 090,60 грн (п`ятсот двадцять дві тисячі дев`яносто гривень 60 копійок) (а.с. 67-84 т.2).

Релевантні джерела права

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Частина 1 статті 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Подібні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц (провадження № 14-325цс18), постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17 (провадження № 61-7751св19), від 04 серпня 2021 року у справі № 553/2152/19 (провадження № 61-6722св21).

Відповідно до статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, для подружжя передбачено презумпцію спільності права власності. Ця презумпція може бути спростована й жінка та (або) чоловік можуть оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку.

Той з подружжя, який заявляє про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують, на підставі належних, достовірних та допустимих доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 4 ст. 82 ЦПК України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19 (провадження № 14-94цс21)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 203/284/17 (провадження № 61-7751св19) вказано, що: «статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує».

Оцінка доказів та висновки суду

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 28.12.2017 було встановлено юридичний факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по квітень 2016 року, а також в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Відчуживши спірну квартиру без згоди на те співласниці ОСОБА_1 , відповідач порушив її майнові права, які підлягають захисту в судовому порядку.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами довела свої вимоги і задля захисту порушеного права позивача позов необхідно задовольнити.

Розподіл судових витрат

Відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом повністю задоволені вимоги позивача, то із відповідача на її користь слід стягнути 2 610,45 грн та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7 200,30 грн.

Керуючись ст.ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 95, 141, 235, 258, 259, 263- 265, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості Ѕ частини майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Ѕ частину вартості двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 261 045 (двісті шістдесят одна тисяча сорок п`ять) гривень 30 (тридцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 610 (дві тисячі шістсот десять) грн 45 (сорок п`ять) коп. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 7 200 (сім тисяч двісті) грн 30 (тридцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 28.10.2024.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні реквізити сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Вільне Кіровоградського району Кіровоградської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя О.О.Квітка