Номер провадження: 22-ц/813/4115/24
Справа № 522/6909/21
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Пухи А.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Ковтун Ю.І., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив: визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , яке є матір`ю позивача. Після смерті спадкодавця, в строк встановлений законодавцем для прийняття спадщини спадкоємець першої черги ОСОБА_1 (син) звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори із заявою, з приводу чого, була відкрита спадкова справа № 62537837. В спадкову масу на час подання заяви про прийняття спадщини входила 1/3 частки квартири, що розташована в АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на праві власності. Загалом, зазначена квартира перебувала у спільній частковій власності померлої ОСОБА_3 (1/3 частки); сина ОСОБА_1 (1/3 частки) та ОСОБА_2 (1/3 частки). Після спливу відповідного строку, свідоцтва про право на спадщину видані не були з причини неможливості визначити, чи є ОСОБА_2 спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 у зв`язку із наявністю у реєстрі інформації про два його укладені шлюби з різними жінками, однією із яких і була спадкодавець.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Марінкевич М.М. про заміну відповідача, задоволено. Замінено у справі за позовом ОСОБА_1 . первісного відповідача Одеську міську раду на ОСОБА_2 . (а.с. 139 140).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що нотаріусом мотивованої постанови про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину після смерті матері винесено не було. При цьому, повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1682/02-14 від 23.10.2018 не є вчиненням нотаріусом нотаріальної дії та носить лише рекомендаційний характер.

Натомість, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є самостійною підставою для відмови у позові.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері - ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не згоден із зазначеним рішенням у зв`язку з невідповідністю висновків судді обставинам справи, а також формальним підходом до її вирішення з порушенням норм Європейської конвенції з прав людини щодо юридичної визначеності та доступу до правосуддя. У зв`язку з цим оскаржуване рішення підлягає скасуванню бо є незаконним та не відповідає завданням та основам цивільного судочинства.

Вказує, що після спливу відповідного строку, свідоцтва про право на спадщину видані не були з причини неможливості визначити, чи є ОСОБА_2 (відповідач) спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 у зв`язку із наявністю у реєстрі інформації про два його укладені шлюби з різними жінками, однією із яких і була спадкодавець, про що свідчить відмова нотаріуса від 23.10.2018 року №1682/02-14 о неможливості видачі свідоцтв та рекомендацією звернутися до суду.

Отже, на момент звернення до суду, у позивача існували реальні перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Більш того, спірне питання стосувалось правочинів шлюбу між спадкодавцем та відповідачем, як чоловіком, а отже будь яким іншим чином аніж зверненням до суду позивач не міг вирішити зазначене питання.

Таким чином, враховуючи реальні перешкоди для оформлення спадщини позивачем в нотаріальному порядку у суд першої інстанції незаконно визначив, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину носить тільки рекомендаційний характер. Але, зазначена відмова не давала можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, а отже передбачала єдину можливість стороною захистити свої права саме в судовому порядку. Будь яких інших процесуальних документів нотаріусом видано не було.

Також з оскаржуваного рішення не вбачається законних підстав винесеного рішення, з приводу аргументації суду про відсутність перешкод позивача для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Бо зазначена відмова нотаріуса чітко передбачала наявність таких перешкод.

Оскаржуваним рішенням суду було порушено права позивача, оскільки на момент подання позову існували перешкоди для оформлення ним спадкових прав у нотаріальному порядку. Відмова нотаріуса стосувалась неможливості визначити коло спадкоємців, а отже і неможливістю видати свідоцтва про право на спадщину з рекомендацією звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. Жодних інших підстав для відмови в позові судом не зазначено, а оскаржуване рішення фактично позбавило позивача права на захист та вирішення його питання.

Сторони правовідносин не відповідають за форму наданих їм документів від належних органів нотаріату та в будь якому разі не можуть бути позбавлені можливості захистити свої права в судовому порядку з формальних підстав.

Позиція учасників у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить не приймати апеляційну скаргу до розгляду в зв`язку порушенням п. 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 ГПК України, відмовити позивачу ОСОБА_1 в вимогах апеляційної скарги в повному обсязі та залишити рішення Приморського районного суду м. Одеса від 06.12.2023 року без зміни.

Вказує, що Приморський районний суд м. Одеса справа № 522/6909/21 прийняв принципово правильне рішення тому, що у повідомлені нотаріуса від 23.10.2018 № 1682/02-14 нотаріус не відмовив позивачу у неможливості отримати спадщину, а рекомендував звернутися до суду з заявою про визнання права власності ( у належних кожному із нас частках) на 1/3 частку квартири, що розташована за адресом АДРЕСА_1 . у зв`язку з тим, що у позивача не має оригіналу свідоцтва на право власності 1/3 частки не тільки своєї частки квартири, але і 1/3 частки квартири спадкодавця тому нотаріус і написав таке повідомлення спадкоємцям.

Оскаржуване рішення суду позивачем про порушення його права є не вірним і не обґрунтованим тому, що ніяких перешкод отримати спадщину не було окрім кримінальної поведінки позивача відносно відповідача за порушені кримінальні справи проти Касьян І.С. Згідно ст. 263 ЦПК України законним є рішення ухвалене судом відповідно норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду що у відповідності до вимог ст.372 ЦПК України не заважає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , що видано ІНФОРМАЦІЯ_4 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є: батько ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , яке видано 13 квітня 2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 4025 (а.с. 8).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 28.07.2004, яке зареєстровано за № 8-15811 квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в рівних частках (а.с.12).

08.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої мати - ОСОБА_3 (а.с. 26).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 08.06.2018 зазначено про те, що 10.10.2011 зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис про шлюб, номер актового запису 3156 дата складання 24.09.1967 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . 10.07.2013 внесено відомості щодо розірвання шлюбу на підставі рішення № 522/723/13-ц від 09.04.2013, видане Приморським районним судом м.Одеси (Запис № 1). 18.10.2017 інформацію щодо розірвання шлюбу змінено та видалено на підставі ухвали суду про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.04.2013 № 522/723/13-ц від 10.11.2014, видана Приморським районним судом м.Одеси (Запис № 2) (а.с. 41 42).

28.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини за законом, яка залишилася після померлої дружини - ОСОБА_3 (а.с. 43).

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 04.10.2018 зазначено про те, що 25.12.2013 зареєстровано в реєстрі відомості про актовий запис про шлюб, номер актового запису 2038 дата складання 25.12.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 46 47).

Згідно з підтвердженням Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05.10.2018 № 6207/49-24 в архіві Приморського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану дійсно зберігається актовий запис про шлюб № 3156 від 24.09.1967 між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та зберігається актовий запис про шлюб № 2038 від 25.12.2013 між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , у відповідному акті відсутня відмітка про розірвання шлюбу (а.с. 50).

Відповідно до повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1682/02-14 від 23.10.2018 на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повідомлено про неможливість встановити чи є ОСОБА_2 спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відповідно і визначити коло спадкоємців та їх частку у спадщині після її смерті. Рекомендовано звернутися до суду з заявою про визнання права власності на частку квартири у порядку спадкування (а.с. 52).

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Згідно аб.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.

Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 зазначено, що: "відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку".

Як встановлено з матеріалів справи, нотаріусом мотивованої постанови про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про спадщину після смерті матері винесено не було. При цьому, повідомлення Чорноморської міської державної нотаріальної контори Одеської області № 1682/02-14 від 23.10.2018 не є вчиненням нотаріусом нотаріальної дії та носить лише рекомендаційний характер.

Натомість, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку, що зазначені обставини є самостійною підставою для відмови у позові.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною позивача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що в нього існували реальні перешкоди для оформлення спадщини позивачем в нотаріальному порядку так як вони не зазначені. Посилання на те, що суд першої інстанції незаконно визначив, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтв про право на спадщину носить тільки рекомендаційний характер, але, зазначена відмова не давала можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, а отже передбачала єдину можливість стороноюзахистити свої права саме в судовому порядку. Будь яких інших процесуальних документів нотаріусом видано не було, з огляду на наступне.

Як вірно зазначив суд першої інстанції що в матеріалах справи відсутня вмотивована постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 05.06.2019 по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Проте матеріали справи не містять такої постанови.

Наведені в апеляційній скарзі які були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 червня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко