Справа №296/5038/24
15 листопада 2024 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Іванчовій І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_3 звернулася до Корольовського районного суду м. Житомир із позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №712.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомир від 13 червня 2024 року, справу за вищевказаним позовом було передано за підсудністю до Берегівського районного суду Закарпатської області (а.с. 24).
Позовні вимоги позивачкою мотивовано тим, що спільне життя у неї з чоловіком не склалося через відсутність взаєморозуміння. За час шлюбу дітей в них не народилося. Шлюбні відносини з серпня 2018 року вони припинили, проживають окремо. Примирення між ними є неможливим. А тому, просила шлюб укладений між нею та відповідачем ОСОБА_2 розірвати, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище обране нею при укладенні шлюбу " ОСОБА_4 ".
Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак згідно прохальної частини позовної заяви просила справу розглянути без її участі, проти заочного рішення не заперечує (а.с. 2-4).
Відповідач ОСОБА_2 , який про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи без його участі від нього не надходило (а.с. 34-35, 38-41).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право", право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про міжнародне приватне право").
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Оскільки сторони зареєстрували шлюб в Україні, подружжя мало останнє спільне місце проживання в Україні, відповідач є громадянином України, а тому, правові наслідки шлюбу визначаються правом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №712, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 22 липня 2015 року (а.с. 6).
Як встановлено з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, і їх шлюб існує тільки формально.
Позивачка стверджує, що примирення з відповідачем є неможливим.
Разом з тим, суд враховує, що відповідач відзиву на позов, чи будь-яких заперечень з приводу позовних вимог позивачки не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки.
Крім того, згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
А тому, враховуючи, що відповідно до положень ст. 113 СК України, позивачка після розірвання шлюбу має право надалі іменуватися прізвищем обраним при реєстрації шлюбу, суд вважає залишити позивачці ОСОБА_5 прізвище обране нею при укладенні шлюбу " ОСОБА_4 ".
Керуючись ст. ст. 1, 4, 60 Закону України "Про міжнародне приватне право", ст. ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112, 113 СК України, ст. ст. 263-265, 354, 355 ЦПК України,-
Позов задоволити.
Шлюб між громадянкою Республіки Казахстан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканкою с. Желудьковка Зміївського району Харківської області та громадянином України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований 28 квітня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №712, - розірвати.
Залишити позивачці громадянці Республіки Казахстан ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прізвище обране нею при укладенні шлюбу " ОСОБА_4 ".
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Олександр ФЕЙІР