Провадження № 2-о/760/171/24
Справа № 760/438/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частина)

20.06.2024 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Зуєвич Л.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Гуцало М.В.

заявника - ОСОБА_1 (особисто, паспорт);

представника заявника - Степанова О.Л. (ордер від 28.12.2023),

заінтересованої особи - ОСОБА_3 (особисто, паспорт),

заінтересованої особи - ОСОБА_4 (особисто, паспорт),

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 /далі - ОСОБА_1 / (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; адреса представника: АДРЕСА_2 ; e-mail представника: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП представника /для пошуку в системі «Електронний суд»/: НОМЕР_2 ), заінтересовані особи: ОСОБА_3 /далі - ОСОБА_3 / (РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 /далі - ОСОБА_4 / (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса: АДРЕСА_3 ), Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /далі - Відділ держреєстрації актів цивільного стану/ (; адреса: 04106, м. Київ, вул. А. Ромаданова, 17; e-mail: ), про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

03.01.2024 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана заява, за підписом представника заявника - адвоката Степанова О.Л. (діє на підставі ордеру), в якій заявник просить суд:

- Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- Внести зміни до актового запису № 130 про народження дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , складеного 23.03.2000 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, вказавши в графі «Батько» дитини - ОСОБА_5 , громадянин України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.01.2024 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Відповідну заяву фактично передано судді по реєстру 10.01.2024.

В порядку ст. 316 ЦПК України для встановлення підсудності справи, судом робився запит щодо встановлення місця проживання заявника.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22.01.2024 вказану заяву було залишено без руху та надану заявнику строку для усунення визначених в ухвалі недоліків заяви.

На виконання вказаної ухвали 11.04.2024 до суду надійшла заява представника заявника, датована 09.04.2024.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15.04.2024 заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку окремого провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 20.06.2024.

Заявник та його представник, а також заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги заяви підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Від Відділ держреєстрації актів цивільного стану 12.06.2024 до суду надійшла заява в якій ставиться питання про розгляд справи без його представника (а.с. 70-71).

Під час судового розгляду справи здійснювалось фіксування судового засідання в порядку ч. 1 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Обґрунтування заяви

В заяві, зокрема, вказується, що у період з 1998 року по 2001 рік мати заявника - ОСОБА_3 проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 .

Зауважується на тому, що хоча вони і не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі в органах РАЦС, вони проживали разом, мали спільний побут та бюджет.

Наголошується, що від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_6 , батьками якого відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 , повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у Києві 17.04.2015, актовий запис за № 130 записані: батько - « ОСОБА_7 і ОСОБА_8 » та мати - « ОСОБА_3 ».

Зі слів заявника, ОСОБА_3 записала сина ОСОБА_9 на своє прізвище, оскільки на той час батько заявника - ОСОБА_5 вів невизначений спосіб життя, а тому відомості про батька записані за її вказівкою, відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

В заяві звертається увага на те, що відомості про ім`я та по батькові заявника відповідають дійсному імені та по батькові його батька ОСОБА_10 . З моменту народження ОСОБА_11 та по день смерті ОСОБА_5 визнавав його своїм сином.

Як зазначається заявником, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер.

Я стверджується у заяві, на теперішній час у заявника виникла необхідність встановлення факту годинних відносин для оформлення на своє ім`я заповіту, складеного заінтересованою особою ОСОБА_4 , яка є рідною матір`ю ОСОБА_5 .

При цьому, зі слів заявника, встановлення факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_5 прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням :пору про право.

Разом з тим, заявник зауважує, що встановлення факту родинних відносин для заявника має юридичне значення, оскільки внести зміни у свідоцтво про народження заявника в позасудовому порядку не можливо.

Щодо правової позиції Відділу держреєстрації актів цивільного стану

12.06.2024 до суду надійшли письмові пояснення Відділ держреєстрації актів цивільного стану в яких зазначається наступне (а.с. 70-71):

- В архіві відділу наявний актовий запис № 130 від 23.03.2000 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- Відомості про матір записані на підставі медичного свідоцтва про народження № 407 від 09.02.2000, виданого Київський міським пологовим будинком № 5;

- Мати дитини в шлюбі не перебувала, відомості про батька записані на підставі заяви матері від 23.03.2000.

Відділ держреєстрації актів цивільного стану просить при розгляді заяви врахувати положення Сімейного кодексу України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Встановлені судом фактичні обставини справи

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с.) заявник - ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 ; батько - ОСОБА_7 , громадянин України; мати - ОСОБА_3 , громадянка України.

Як вказує Відділ держреєстрації актів цивільного стану, в архіві відділу наявний актовий запис № 130 від 23.03.2000 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомості про матір записані на підставі медичного свідоцтва про народження № 407 від 09.02.2000, виданого Київський міським пологовим будинком № 5. Мати дитини в шлюбі не перебувала, відомості про батька записані на підставі заяви матері від 23.03.2000 відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою Відділу держреєстрації актів цивільного стану від 08.06.2006 № 364/03-47 (а.с. 8).

Як зазначила ОСОБА_3 у судовому засіданні, батько дитини ( ОСОБА_1 ) був записаний з її слів, оскільки в офіційному шлюбі вона не перебувала, а такий запис надавав можливість отримувати грошову допомогу на дитину як матері-одиначці.

Як стверджували у судовому засіданні ОСОБА_3 (мати заявника), ОСОБА_4 (мати ОСОБА_5 ) та свідки ( ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) у період з 1996 року по 2001 рік мати заявника - ОСОБА_3 проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , у офіційно зареєстрованому шлюбі не перебували, в цих стосунках ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син - ОСОБА_6 (заявник), якого ОСОБА_5 за життя сином визнавав.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 - а.с. 17; копія повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 - а.с. 18).

Те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується Витягом з Державного реєстр актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 7 від 19.10.2023 (а.с. 19-21).

ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 є її онуком. Зазначила, що після смерті сина ( ОСОБА_5 ) вона продовжила спілкування з онуком ( ОСОБА_1 ), сімейні зв`язки між ними збереглись. Наразі вона бажає оформити заповіт на ОСОБА_1 , а офіційне підтвердження родинних зв`язків надасть можливість скористатися пільгою щодо зменшеної ставки оподаткування при оформленні спадщини.

В матеріалах справи наявні спільні світлини (а.с. 44-46) на яких, за слів заявника та заінтересованих осіб зображено ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , її чоловіка, а також ОСОБА_1 (у дитинстві) за різних життєвих ситуацій.

У судовому засіданні 20.06.2024 свідок заявника ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (колишня дружина рідного брата ОСОБА_3 ), надала свідчення, що познайомилась зі своїм чоловіком у 2000 році, у тому ж році познайомилась з його сестрою - ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їх сином - ОСОБА_9 , якому на той момент було три місяці. Зазначила, що оскільки проживала неподалік, то майже щотижня бачила ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з сином. Зі слів свідка, за життя ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_1 сином. Після загибелі ОСОБА_5 його родина продовжила спілкування з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , визнавала заявника за онука.

У судовому засіданні 20.06.2024 свідок заявника ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , надала покази за змістом яких вона є кумою ОСОБА_3 , вони разом працювали у 1996-1998 роках, товаришували, вона була знайома з ОСОБА_5 , була в гостях у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , які в той час жили разом. Зі слів свідка, за життя ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_1 сином, піклувався про нього. Після загибелі ОСОБА_10 , його родина продовжила підтримувати родинні зв`язку з ОСОБА_9 .

Вказані свідки надали покази під присягою та будучі попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України, в т.ч. за введення суду в оману.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що наразі не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки безпосередньо не заінтересовані в справі і підстав для обмови у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються гл. 6 розд. IV ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Як зазначено, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 04.08.2022 у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 953/17730/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що: «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 464/1107/21 (провадження № 61-8243св22): «суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право».

Відповідні висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15.04.2020 у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27.08.2020 у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28.04.2021 у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20).

Частиною першою статті 130 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини за вказівкою матері, батьківство якого встановлюється. Відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства щодо померлого, з яким мати дитини не перебувала у шлюбі, на підставі ст. 130 СК України (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.1.2022 у справі № 591/6987/20, провадження № 61-117св22).

У справі, що є предметом розгляду, встановлено, що запис про батька заявника було зроблено за вказівкою матері, яка у шлюбі з ОСОБА_5 не перебувала, метою встановлення факту родинних зв`язків заявника ( ОСОБА_1 ) з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є оформлення спадкових прав, а також юридичне оформлення ОСОБА_5 як батька заявника, тобто реалізацію особистого немайнового права.

Наявності спору про право при розгляді даної справи не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про народження ОСОБА_1 відомості про батька записані зі слів матері.

Як вказано у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 361/2653/15-ц (провадження № 61-2239св21), доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).

Наявні в матеріалах справи докази (світлини, покази свідків), в сукупності з поясненнями заявника, ОСОБА_3 (матері заявника), та ОСОБА_4 (матері ОСОБА_5 ), свідчать про те, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 . При цьому, судом враховано, що свідки будучи під присягою та попередженими про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, повідомили суду, що ОСОБА_5 за життя визнавав заявника - ОСОБА_1 за свого сина.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд враховує, що наданими заявником доказами та показаннями свідків підтверджено факт перебування його в родинних відносинах з ОСОБА_5 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), а саме, що він є його рідним сином.

Будь-яких доводів та доказів та спростування зазначеного матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, а також те, що спору про право не встановлено, а сам факт родинних зв`язків, як батька та сина, доведений наявними в матеріалах справи доказами та показами свідків, заява ОСОБА_1 у відповідній частині підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Суд зауважує, що під час розгляду в порядку окремого провадження питання про встановлення юридичного факту (в даному випадку - родинних зв`язків) процесуальним законом не передбачено можливості одночасного розгляду питання про зобов`язання винити дії (в даному випадку - внести зміни до актового запису).

Проте, набрання відповідним рішенням законної сили є підставою для внесення таких змін шляхом звернення до відповідних органів.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення юридичного факту, - задовольнити частково.

Встановити юридичний факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_5 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В іншій частині вимог заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя Л. Л. Зуєвич