Провадження № 22-ц/801/1291/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 рокуСправа № 127/11889/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Матківської М. В., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго»

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Возним Миколою Вікторовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Антонюка В. В. в м. Вінниця, дата складання повного рішення відповідає даті його постановлення,

в с т а н о в и в :

26 квітня 2023 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що житлове помешкання по АДРЕСА_1 , де зареєстровані відповідачі, забезпечується послугами з централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідачі не сплачують за отримані послуги, в зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2021 року включно утворилася заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання у розмірі 46 482 грн. 75 коп., із яких:

- 39 241 грн. 98 коп. - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання;

- 5 201 грн. 91 коп. - сума втрат від інфляції;

- 2 038 грн. 86 коп. - 3% річних від простроченої суми заборгованості.

01 серпня 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального теплопостачання задоволено повністю. Вирішено питання судових витрат (а. с. 56-58)

29 листопада 2023 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2023 року (а. с. 67)

Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01серпня 2023 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб.

07 лютого 2024 року рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання задоволено частково: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання, за період з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2021 року включно, в розмірі 46 482 грн. 75 коп., з яких: 39 241 грн. 98 коп. - сума заборгованості за спожитті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 2 038 грн. 86 коп. -3% річних від простроченої суми заборгованості, 5 201 грн. 91 коп. - сума втрат від інфляційних процесів; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 789,20 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору (як у справі що розглядається) з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані їм послуги. Заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання по квартирі АДРЕСА_2 підтверджена оборотною відомістю та розрахунком. Суд врахував, що зобов`язання несуть саме споживачі, а оскільки ОСОБА_3 не є власником квартири, в квартирі не зареєстрований та не проживає з 05.02.2011 року, що підтверджено належним доказом, він не є споживачем в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги», тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовив.

З таким рішенням не погодилася відповідачка ОСОБА_1 (зазначила, що змінила прізвище з ОСОБА_5 на Дибань, в підтвердження чого надала свідоцтво про шлюб) та подала апеляційну скаргу, у якій зазначає, що їй не було відомо про судову справу, судових повісток не отримувала, так як не проживає за адресою АДРЕСА_1 , а живе в м. Ірпінь, де й зареєстрована. Також вказує, що по справі слід застосувати наслідки спливу строку позовної давності, так як позивач звернувся до суду в 2023 році, а заборгованість просить стягнути ще починаючи з 2018 року. Просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року в частині відмови в задоволенні позову до ОСОБА_3 не оскаржується.

Від учасників справи на адресу апеляційного суду відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

19 червня 2024 року від представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Возного М. В. на адресу апеляційного суду було надано клопотання про долучення доказів, а саме: Акт від 13.06.2024 р., який у відповідності до приписів частини 8 статті 83 ЦПК України не приймається судом до розгляду. В цей же день адвокатом було подано також клопотання про застосування строків позовної давності, яке було заявлено в апеляційній скарзі.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частинами 1, 2 статті 367ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступні обставини:

-помешкання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», згідно типового договору приєднання, опублікованого у газеті «Вінницька газета» № 32 від 03.08.2018 (а. с. 8);

-користування послугами за цим помешканням здійснюється без оформленого письмового договору;

-Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зняті з реєстрації місця проживання за адресою з 27.09.2022 року згідно довідок Департаменту адміністративних послуг ВМР ( а. с. 16, 20);

-Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 03.05.2023 за №26051 ОСОБА_3 за цією адресою не зареєстрований (а. с. 18), а з 27.09.2022 і по теперішній час проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї (а. с. 69);

-Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2023 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності від 09.09.2022 року ОСОБА_6 (а. с.71);

-розмір заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 жовтня 2018 року до 31 жовтня 2021 року включно становить 46 482 грн. 75 коп., з них: 39 241 грн. 98 коп. - сума заборгованості за спожитті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 2 038 грн. 86 коп. -3% річних від простроченої суми заборгованості, 5 201 грн. 91 коп. - сума втрат від інфляції, що підтверджується оборотною відомістю та розрахунком (а. с. 6-7) ;

-Свідоцтвом про шлюб від 23.07.2022 року підтверджується, що ОСОБА_4 змінила прізвище ОСОБА_5 на Дибань (а. с. 143);

Між сторонами виник спір з приводу сплати коштів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання.

Розгляд справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції (пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України).

Відтак апеляційний суд насамперед оцінює доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про судовий розгляд та не знала про існування справи.

Про судові засідання у справі, вчинення процесуальної дії суд повідомляє учасників справи судовими повістками (стаття 128 ЦПК України), разом з копіями відповідних документів, надсилається зокрема рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради № 26052 від 03.05.2023 (а. с. 20) ОСОБА_7 знята з реєстрації місця проживання за адресою АДРЕСА_1 з 27.09.2022 року, та з 21.09.2022 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 (а. с. 142).

Отже, на момент розгляду справи у суду не було інформації про місце реєстрації відповідачки ОСОБА_7 .

Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Всупереч зазначеній нормі процесуального закону суд першої інстанції не здійснив виклик відповідачки ОСОБА_5 ( ОСОБА_1 ) шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а надсилав судові повістки та іншу кореспонденцію на адресу відповідачки ОСОБА_7 , яка була зазначена у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ).

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними: відповідачка ОСОБА_8 не була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, тому з огляду на приписи пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України ухвалене у справі рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про необхідність застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно з статтями 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями частин 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (стаття 367 ЦПК України), відтак за загальним правилом заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідачки ОСОБА_8 , доказів її належного повідомлення про день та час судового розгляду, вручення копії позовної заяви з додатками матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення за відсутності відповідачки, не повідомленої про час і місце розгляду справи, позбавив її можливості надати пояснення стосовно заявлених позовних вимог, навести свої доводи та міркування, надати докази на їх підтвердження, заявити клопотання, у тому числі й про застосування позовної давності.

Відтак той факт, що відповідачка, яка не була належно повідомлена судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви відповідачки про застосування позовної давності, хоча така заява не подавалася нею у суді першої інстанції. (При цьому апеляційний суд враховує правовий висновок ВП ВС, викладений у постанові від 11.10.2023 року у справі № 756/8056/19).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1 та 5 статті 261 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність, коли є підстави для задоволення позовних вимог. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску.

У справі, що розглядається КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернувся до суду з позовом 26 квітня 2023 року та заявив вимогу про стягнення боргу за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.10.2018 року по 31.10.2021 включно.

Тобто вимога позивача про стягнення заборгованості перевищує загальний строк позовної давності, відтак стягненню підлягає заборгованість, яка виникла за період з квітня 2020 по 31.10.2021 року (в межах заявлених вимог).

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

У частині першій статті 12 Закону «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

З матеріалів справи встановлено, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води шляхом опублікування у Вінницькій газеті № 32 від 03 серпня 2018 року типового договору приєднання, зміст договору розміщено на веб-сайті підприємства.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 частини 5 статті 13 Закону «Про житлово-комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату.

Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 13 Закону, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Оскільки відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_2 станом з квітня 2020 року по жовтень 2021 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тому не зважаючи на те, що між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та відповідачами відсутні належно оформлені договірні відносини, вони повинні сплачувати за їх фактичне отримання.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 9 «Про житлово-комунальні послуги» зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

З огляду на викладене, нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг зобов`язані особи місце проживання яких у цій квартирі зареєстровано у встановленому порядку.

Не зважаючи на те, що апеляційна скарга подана лише відповідачкою ОСОБА_8 , апеляційний суд визначає загальну суму заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_8 та з ОСОБА_2 , оскільки вони є солідарними боржниками за отримані комунальні послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, до них позивачем висувається єдина позовна вимога, а не окрема вимога до кожного із співвідповідачів. З огляду на це, єдина вимога позивача має спиратись на єдине обґрунтування (єдині підстави позову), а тому заперечення проти такого позову одного з боржників не можуть бути роздільними, вони мають спиратись на загальне для співучасників обґрунтування.

У випадку наявності підстав для солідарної відповідальності відповідачів/боржників, кожен з них має право висунути заперечення проти вимог кредитора, які є загальними для всіх боржників та не засновані на особистих відносинах одного з них з кредитором. Оскарження судового рішення у повному обсязі одним з відповідачів, відповідальність якого є солідарною з іншими, та перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою такого відповідача, не є порушенням принципу диспозитивності цивільного судочинства. (Постанова ОП КЦС ВС від 03.06.2024 у справі № 161/8822/19)

Як вбачається із інформації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської, за адресою АДРЕСА_1 впродовж періоду, на який поширюється позовна давність, були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тому вони мають солідарно відповідати за порушення зобов`язань за оплату вартості отриманих послуг від відповідача.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а. с. 6) вбачається, що за період, на який поширюється позовна давність, було здійснено перерахунок заборгованості, а саме: в квітні 2020 року на суму 446,09 грн, в липні 2021 року на суму 10 527,38 грн, а також сплачено споживачами у вересні 2021 року 1 000 грн. Проте оскільки заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання виникла з жовтня 2018 року, тобто до періоду, за який з урахуванням строку позовної давності її слід стягнути з відповідачів, тому суми перерахунку та суму сплачених коштів (за відсутності доказів, що кошти сплачені за поточний період) враховуються в погашення заборгованості за період з жовтня 2018 по березень 2020 року.

Відтак апеляційний суд наводить власний розрахунок сум, що підлягають сплаті відповідачами та викладає його у формі таблиці заборгованості за отримані послуги та таблиці розрахунку 3% річних та інфляційних втрат.

ПеріодНараховано СплаченоПерерахованоК-ть ростр. днів% річнихІндекс інфляціїСума втрат від інфляції
послуга з постачання т/епослуга з постачання г/в Всього
тарифсумаабонплататарифсумаабон рлатагрнгрнгрн
0,209,72576,63 90,10595,56 1 172,19--446,09302,88100,809,38
05,202,08123,34 90,10495,55 618,89--311,57100,301,86
06,202,08123,34 90,10397,34 520,68--301,28100,201,04
07,20 2,08123,34 90,10332,47 455,81--311,1699,40-2,73
08,202,08123,34 90,10409,05 532,39--311,3599,80-1,06
09,202,08123,34 90,10666,74 790,08--301,94100,503,95
10,206,29373,28 90,10723,50 1 096,78--312,79101,0010,97
11,2021,911 299,27 90,10757,74 2 057,01--305,06101,3026,74
12,2026,741 585,43 90,10880,28 2 465,71--316,06100,9022,19
01,2129,301 737,74 90,10627,10 2 364,84--316,02101,3030,74
02,2131,451 864,73 90,10471,22 2 335,95--285,38101,0023,36
03,2127,791 648,14 90,10819,01 2 467,15--316,29101,7041,79
04,2110,49622,10 90,10604,57 1 226,67--303,02100,708,59
05,212,08123,34 90,10617,19 740,53--311,89101,309,63
06,212,08123,34 90,10227,05 350,39--300,86100,200,70
07,212,08123,34 90,10-10 650,72 - 10 527,38-938,0531-100,10-
08,212,08123,34 90,101 173,10 1 296,44--313,3099,80-2,59
09,212,08123,34 90,101 097,42 1 220,761 000,00-303,01101,2014,65
10,219,96590,80 90,101 097,42 1 688,22--314,30100,9015,19
Всього-11 531,52 -11 992,31 23 523,83 58,16-214,41

Отже сума заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за період з квітня 2020 по жовтень 2021 року складає за теплову енергію 11 531,52 грн та за гаряче водопостачання 11 992,31 грн, 3% річних від простроченої суми заборгованості - 58,16 грн, сума інфляційних втрат - 214,41 грн, а всього 23 796,40 грн, яку слід солідарно стягнути з відповідачів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_8 є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з постановленням нового: про часткове задоволення позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання, а також 3 % річних та інфляційні втрати за період з квітня 2020 по жовтень 2021 року.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивач КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» поніс витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 684,00 грн (а. с. 4).

Відповідач ОСОБА_8 понесла витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 685 грн (а.с. 140).

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають до частково задоволення, що становить 51, 19 % від заявленої суми , з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід стягнути в рівних частках 1 373, 94 грн (2684 х 51,19%) у відшкодування витрат позивача.

Відтак, враховуючи, що у відсотковому відношенні відмовлено в задоволенні 48,81% від заявлених вимог, з позивача на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1310, 55 грн (2685 х 48,81%) понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує двісті п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує двісті п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь - якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту два частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню з урахуванням винятків, перелічених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Возним Миколою Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позову скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити частково:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з квітня 2020 року по жовтень 2021 року включно в розмірі 23 796 (двадцять три тисячі сімсот дев`яносто шість) гривень 40 копійок, з яких: 23 523 (двадцять три тисячі п`ятсот двадцять три) гривні 83 копійки - сума заборгованості за спожитті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, 58 (п`ятдесят вісім) гривень 16 копійок - 3% річних від простроченої суми заборгованості, 214 (двісті чотирнадцять) гривень 41 копійка - сума інфляційних втрат.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за період з жовтня 2018 року по березень 2020 року включно відмовити в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_3 в апеляційному порядку не переглядалося.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору, понесені нею в ході апеляційного розгляду, в розмірі 1 310 (одна тисяча триста десять) гривень 55 копійок.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 789 (одна тисяча сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 20 копійок.

Поновити дію рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 лютого 2024 року в нескасованій частині.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», місце знаходження: м. Вінниця, вул. 600-річчя, буд. 13, .

Відповідач: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце реєстрації не відоме .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді М. В. Матківська

Т. Б. Сало