Справа № 685/925/23
Провадження № 2/685/24/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Таранської Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2023 року адвокат Семченко Г.С., діючи в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що у квітні 2017 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 3250 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01 квітня 2017 року становило 87672,00 грн., та 7500 грн. за те, що він пообіцяв виготовити технічну документацію та передати земельну ділянку, яка знаходиться на території Теофіпольського району, у власність. При передачі коштів ОСОБА_2 запевнив, що протягом кількох місяців ОСОБА_1 будуть виділені земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, однак до даного часу земельні ділянки не виділені, а гроші не повернені.

ОСОБА_1 16 червня 2020 року звернувся до Теофіпольського ВП Красилівського ВП ГУ НП у Хмельницькій області із заявою про вчинення злочину, було відкрите кримінальне провадження № 0000097.

Вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року ОСОБА_2 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, судом встановлено, що він заволодів шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 3250,00 доларів США та 7500,00 грн., які і просить стягнути на свою користь.

В ході судового розгляду в судовому засіданні 16 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав та додатково пояснив, що займається фермерською діяльністю, має у власності та орендує у родичів та знайомих земельні ділянки, всього обробляє кілька десятків гектарів. Маючи намір збільшити розмір земельних ділянок, які обробляє, за порадою знайомих, таких самих дрібних фермерів, звернувся до ОСОБА_2 , який працює у відповідних організаціях та може допомогти в оформленні земельних ділянок для особистого селянського господарства. Під час особистої зустрічі ОСОБА_2 запевнив його, що займається вирішенням питань про виділення землі, та може допомогти з виділенням земельних ділянок. Зібравши документи для отримання земельних ділянок для себе, доньки, свого брата, братової дружини та ще родичів, всього на 5 ділянок по 2 га кожна, за попередньою домовленістю передав ОСОБА_2 гроші в сумі 3250 доларів США та 7500 грн., які, зі слів ОСОБА_2 , були потрібні для покриття витрат на виготовлення документації, витягів та інше. Після цього ОСОБА_2 припинив з ним будь-яке спілкування, на телефонні дзвінки не відповідав або номер взагалі не був у мережі, лише інколи, коли вдавалося додзвонитися, повідомляв, що документи виготовляються. Лише коли дізнався про затримання ОСОБА_2 , разом з іншими знайомими, які передали гроші ОСОБА_2 для отримання земельних ділянок, звернувся в поліцію.

Представниця позивача адвокат Семченко Г.С. у судовому засіданні 16 квітня 2024 року позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві.

В подальшому від представниці позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про застосування наслідків спливу строку позовної давності та відмову з цих підстав у задоволенні позову, в якій зазначає, що позивач передав йому грошові кошти в квітні 2017 року та очікував отримати послуги з безоплатної передачі земельних ділянок у приватну власність, на що не мав законних прав, оскільки відповідні рішення органів місцевого самоврядування відсутні. Відповідно до мотивувальної частини вироку суду від 22 листопада 2022 року позивач очікував незаконно отримати у свою власність та власність своїх родичів земельну ділянку протягом трьох місяців з моменту передачі грошових коштів відповідачеві, тому перебіг строків позовної давності розпочався з моменту вчинення злочину, а саме з квітня 2017 року, а сплинув в квітні 2020 року і у позивача фактично були відсутні будь-які поважні причини, що перешкоджали зверненню до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, доводи його представниці та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Законом, а саме, частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вироком Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 22 листопада 2022 року по справі № 685/398/21, який набрав законної сили 23 грудня 2022 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Судом, за наслідками розгляду даної кримінальної справи, встановлено, що ОСОБА_2 у квітні 2017 року, не маючи повноважень щодо розробки, оформлення та видачі документів для отримання безоплатно у приватну власність громадянами земельних ділянок, повідомив жителям смт Теофіполь, зокрема, ОСОБА_1 , що надасть їм юридичні послуги із оформлення відповідних документів. В подальшому, у квітні 2017 року, більш точних дат досудовим розслідуванням не встановлено, потерпілі, в тому числі ОСОБА_1 , бажаючи скористатись правом на безоплатну передачу собі та своїм родичам земельних ділянок в порядку ст. 121-122 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства, з метою оформлення відповідних документів звернулися до ОСОБА_2 , який не маючи можливості та наміру реально виконувати обов`язки із оформлення документів для потерпілих, в тому числі ОСОБА_1 , діючи повторно, керуючись протиправним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння грошовими коштами вказаних вище потерпілих, під час розмови при особистих зустрічах з останніми в смт Теофіполь, про які попередньо домовився, керуючись єдиним корисливим мотивом на заволодіння чужим майном, шляхом обману одержав грошові кошти від ОСОБА_1 в розмірі 3250 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 01.04.2017 становило 87672 грн 00 коп по 26,9760 грн за 1 долар США) та 7500 гривень на загальну суму 95172 грн 00 коп.

Вказані кошти ОСОБА_2 обіцяв використати в якості проплат для оформлення документів про передачу у власність земельних ділянок (викопіювання з кадастрової карти, виготовлення технічної документації та інші) за надання, зокрема, ОСОБА_1 та його родичам у власність земельних ділянок. При цьому ОСОБА_2 не мав наміру та можливості забезпечувати оформлення документів на право власності на земельні ділянки потерпілим, в тому числі ОСОБА_1 та його родичам, а діяв з метою заволодіння чужими коштами шляхом обману з метою привласнення майна потерпілих для власного збагачення. В такий спосіб ОСОБА_2 шляхом обману, в тому числі, ОСОБА_1 шахрайським способом, повторно, заволодів грошовими коштами останніх в розмірі 14000 доларів США та 33000 гривень на загальну суму еквівалентну 410 664 грн 00 коп, що відповідно до п. 3 примітки до ст. 185 КК України становить великий розмір.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 7 статті 128 КПК України не передбачено обмежень для потерпілого звернутися з позовом про відшкодування заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення збитків у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, факт незаконного заволодіння ОСОБА_2 шляхом обману грошовими коштами ОСОБА_1 в сумі 3250 доларів США та 7500 грн. знайшов своє підтвердження. У вироку відсутні вказівки на відшкодування засудженим ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_1 заподіяних збитків, відповідач в ході даного судового розгляду також не надав доказів повернення незаконно привласнених коштів або їх відшкодування іншим чином, тому вимога позивача, як потерпілого від кримінального правопорушення, до відповідача, як засудженого за вчинення даного кримінального правопорушення, про відшкодування заподіяних збитків, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судом не вбачається підстав для відмови у позові внаслідок спливу позовної давності, про що заявлено відповідачем, виходячи з наступного.

Статтями 256 та 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Частиною четвертою статті 268 ЦК України дійсно передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у своїх письмових поясненнях від 19 березня 2024 року зазначає, що очевидним та безспірним фактом є та обставина, що позивач ОСОБА_1 достовірно довідався про порушення свого права ще в липні 2017 року, оскільки кошти, які він йому (відповідачу) передав, для передачі хабара посадовим особам відділу земельних ресурсів, не спрацювали, і ніяких документів про право на землю позивач не отримав і отримати не міг. Тобто ще у липні 2017 року ОСОБА_1 достовірно знав, що ніхто йому гроші не поверне і не надасть послугу чи товар, за які він ці гроші платив. Він чітко в квітні 2017 року знав, що опосередковано передає хабар посадовим особам відділу земельних ресурсів, вчиняє незаконні дії, направлені на незаконне отримання права власності на земельну ділянку, на яку він не має будь-яких прав.

Проте суд не погоджується з позицією відповідача, що початок перебігу строку позовної давності у даному спорі розпочався з моменту вчинення злочину, тобто з квітня 2017 року.

Перебіг позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною першою статті 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Зважаючи на те, що відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що гідно зі статтею 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що в свою чергу вказує на початок перебігу у такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така, у відношенні якої достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_2 отримав 30 січня 2021 року, що підтверджується текстом самого повідомлення про підозру від 29 січня 2021 року та протоколу його вручення від 30 січня 2021 року, тому саме з цього дня починається перебіг строку позовної давності.

Даний позов поданий до суду 08 серпня 2023 року, тобто в межах строку позовної давності, тому право ОСОБА_1 на відшкодування заподіяних його збитків внаслідок вчинення злочину підлягає захисту.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 256, 257, 261, 1166, 1167 ЦК України, ст. 128 КПК України, ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3250,00 (Три тисячі двісті п`ятдесят) доларів США та 7500,00 грн. (Сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073,60 грн. (Одна тисяча сімдесят три гривні 60 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) сторін, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 20 червня 2024 року.

Суддя Самойлович А.П.