Провадження № 2/557/278/2024
Справа № 557/866/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 листопада 2024 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Тишкуна П.В.

за участі секретаря судового засідання Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В :

І. Суть спору.

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПАТ «Страхова компанія «Перша» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а саме про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., з ПрАТ «СК «Перша» - шкоди, що пов`язана з лікуванням, у розмірі 55 428,55 грн. та шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності у розмірі 108 000 грн., 8171 моральної шкоди та пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 03.08.2023 по 28.05.2024 у розмірі 46 787,76 грн., інфляційні збитки за цей же період у розмірі 3956,52 грн., суму відсотків за користування грошовими коштами за період з 21.05.2023 по 28.05.2024 у розмірі 4217, 00 грн., а крім того стягнення з відповідачів кошті витрачених на професійну правничу допомогу.

ІІ. Стислий виклад позицій учасників справи.

А. Позиція позивача

Обгрунтовуючи позов зазначає, що 29 травня 2021 року, водій ОСОБА_2 , керуючи легковим автомобілем «MERCEDES-BENZ-E53AMG» р.н.з. НОМЕР_1 (страховий поліс ПрАТ «СК «Перша» № АР/5439328), рухаючись з боку м. Київ в напрямку м. Рівне по автодорозі Київ-Чоп, на 308 км+320 м,що в межах с.Бабин Рівненської області, перевищив допустиму швидкість для руху в населених пунктах, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «SEAT-LEON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду у попутному напрямку. У результаті ДТП водій ОСОБА_3 та пасажири автомобіля «SEAT-LEON» - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби механічні пошкодження.

30.05.2021 СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області відомості про вказану ДТП внесено до ЄРДР за №0000085, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а 05.06.2021 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 була визнана потерпілою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ-E53AMG» р.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», з розміром страхової суми (лімітом відповідальності) за шкоду, заподіяну життя і здоров`ю потерпілого -260 000 грн., з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., розмір франшизи - 1 000 грн, поліс № АР/5439328 від 13.04.2021.

Про вказану ДТП було повідомлено ПрАТ «СК «Перша».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 07.04.2022 №141, виявлені у ОСОБА_4 після ДТП виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-23/7112-ІТ від 26.04.2023 судової автотехнічної експертизи, встановлено, що в діях водія автомобіля «MERCEDES-BENZ-E53AMG», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність дій вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок протиправних дій відповідача ОСОБА_2 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження і з 29.05.2021 по 04.06.2021 по знаходилась на стаціонарному лікуванні в КП «Рівненська обласна клінічна лікарня» РОР, а потім перебувала на амбулаторному лікуванні. З огляду на те, що ОСОБА_4 перебувала тривалий час на стаціонарному та амбулаторному лікуванні та потребувала ряду хірургічних втручань нею було понесено додаткові витрати на лікування та реабілітацію на загальну суму 55 428,55 грн., що підтверджується відповідними фіскальними чеками.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, 27.09.2022 позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності.

З огляду на положення ст. 26 та ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільне-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, за її розрахунком, становить 108000 грн., моральна шкода - 8171,43 грн. Всього на її думку загальна сума відшкодування відповідачем ПрАТ «СК «Перша» становить 171599,98 грн.

Також, посилаючись на те, що після її звернення до ПрАТ «СК «Перша» 21.06.2023 про виплату страхового відшкодування, компанією 03.08.2023 було незаконно відмовлено їй у такій виплаті, вважає, що оскільки строк виплати страховик пропустив, то з нього підлягає до стягнення пеня не несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 03.08.2023 по 28.05.2024, інфляційні збитки за цей період та відсотки за користування грошовими коштами, суми яких складають: 46787,76 грн., 3956,52 грн. та 4127,00 грн. відповідно.

Крім того, позивач вказує, що крім матеріальних збитків, внаслідок ДТП їй було заподіяно і моральну шкоду. Так, внаслідок ДТП ОСОБА_1 втратила здоров`я, психічну рівновагу, з великим страхом пережила момент ДТП, має побоювання перед транспортними засобами, які рухаються по проїзній частині. Позивач зазнала моральних та фізичних страждань що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків і змушувало до здійснення додаткових зусиль по організації свого особистого життя; порушення сну, постійних стресів і порушення звичного способу життя. Отримані ОСОБА_1 тілесні ушкодження виникли в результаті прямого причинно-наслідкового зв`язку із діями ОСОБА_2 . Перенесений нею фізичний біль та негативні наслідки, що настали у зв`язку із цим у виді тривалого лікування, що потребували проведення хірургічних операцій, порушенні звичних життєвих зв`язків, неможливості працювати, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, необхідності в подальшому покращувати стан здоров`я. Вважає, що неправомірними діями ОСОБА_2 їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які спричинили негативні зміни у її житті: порушення психоемоційного стану, постійний стрес, переживання за здоров`я; відірваність від активного соціального життя безповоротна втрата дорогоцінного часу. Його злочинна недбалість поставила під загрозу її життя та здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачем визначено у 100000 грн., які вона просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 . А крім того, просить стягнути з відповідачів понесені витрати за надання правничої допомоги у розмірі 30000 грн.

Б. Позиція відповідача 1.

Відповідач ПрАТ «СК «Перша» 03.10.2024 подав до суду клопотання, у якому вказав, що 12.06.2024 року між страховою компанією та позивачем було укладено угоду про врегулювання заборгованості по справі ЦВ2722217 і відповідно до її умов 20.06.2024 ПрАТ «СК «Перша» сплатило на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 164498,36 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №4160 від 20.06.2024. Копію підтверджуючих документів відповідач надав суду для долучення до матеріалів справи.

В. Позиція відповідача 2.

Відповідач ОСОБА_2 заяв по суті справи до суду не подавав. Своїм правом подати відзив на позов не скористався.

ІІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області від 29.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом)сторін. Відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву

Протокольними ухвалами від 25.06.2024, 14.08.2024, 24.09.2024 судові засідання було відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача, щодо якого відсутні відомості про ознайомлення щодо часу та місця розгляду справи та за клопотанням представників позивача.

Ухвалою від 30.10.2024 суд задовольнив заяву позивача про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог. Залишив без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ«Страхова компанія «Перша»в частині стягнення 55428,55 грн. шкоди, пов`язаної з лікуванням, 108000,00 грн. шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, 8171,43 грн. моральної шкоди у розмірі 5% заподіяних матеріальних збитків, 46787,76 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, 3956,52 грн. інфляційних збитків, 4217,00 грн. відсотків за користування грошовими коштами.

Ухвалою суду від 30.10.2024 вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Позивач та його представники - адвокати Захожий С.А. та Захарчук О.Л. - в судове засідання не з`явилися. Представники позивача подали до суду спільне клопотання про розгляд справи без їх участі. Згідно поданого клопотання, позовні вимоги підтримали повністю. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився. Про час і місце судового розгляду відповідач повідомлений належним чином, зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання.

Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, дійшов до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

IV Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Судом встановлено, що 29 травня 2021 року, водій ОСОБА_2 , керуючи легковим автомобілем «MERCEDES-BENZ-E53AMG» р.н.з. НОМЕР_1 (страховий поліс ПрАТ «СК «Перша» № АР/5439328), рухаючись з боку м. Київ в напрямку м. Рівне по автодорозі Київ-Чоп, на 308 км+320 м,що в межах с.Бабин Рівненської області, перевищив допустиму швидкість для руху в населених пунктах, проявив неуважність до дорожньої обстановки та допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля «SEAT-LEON» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався попереду у попутному напрямку. У результаті ДТП водій ОСОБА_3 та пасажири автомобіля «SEAT-LEON» - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , отримали тілесні ушкодження , а транспортні засоби механічні пошкодження.

30.05.2021 СВ ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області відомості про вказану ДТП внесено до ЄРДР за №0000085, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

05.06.2021 у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_4 була визнана потерпілою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ-E53AMG» р.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «Перша», яке на даний час повністю виплатило позивачу страхове відшкодування.

З висновку судово-медичної експертизи №141 від 07.04.2022 вбачається, виявлені у ОСОБА_4 після ДТП виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-23/7112-ІТ від 26.04.2023 в діях водія автомобіля «MERCEDES-BENZ-E53AMG», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 вбачається невідповідність дій вимогам п. 12.4 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2022 позивачу ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання опорно-рухового апарату, пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 серія НОМЕР_4 .

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АРК, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, згідно ст. 1168 ЦК України, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Верховний Суд у постанові від 03.05.2022 р. по справі № 450/4163/18 наголосив: «у пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У постанові від 21.04.2021р. по справі № 450/4163/18 Верховний Суд прийшов до висновку, що «відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини)».

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України - якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Болгарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Як зазначено вище, суд вважає доведеним, що внаслідок дій відповідача ОСОБА_2 позивачці ОСОБА_1 було завдано тілесні ушкодження, внаслідок чого остання зазнала моральних страждань, які полягають у страху за своє життя, фізичному болю від отриманих тілесних ушкоджень та тривалому процесі лікування і реабілітації, а також порушенні сну через переживання та стрес, та періодичних панічних атаках, що ускладнюють процес соціалізації, що порушило її звичний уклад життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня завданих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю та вимушеними змінами у її житті. Також суд враховує вимоги розумності та справедливості, а також тривалість періоду з часу вчинення зазначених дій відповідачем (29.05.2021).

Позивачка оцінює компенсацію за спричинену їй відповідачем ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, обставини отримання травм, характер та обсяг душевних і психічних страждань позивача (потерпілої), суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Суд вважає, що розумним, справедливим та виваженим відшкодуванням моральної шкоди позивачу буде 100000 грн.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні цієї позовної заяви.

Оскільки позов задоволено то відповідно до ст.1 41 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.

Також позивач просить стянути на її користь витрати понесені на правову допомоги у розмірі 30000 грн.

В обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи ордер серії РН-841 від 04.11.2021 виданий на підставі договору про надання правової допомоги №5 від 04.11.2021 між позивачем та адвокатом Захожим С.А., акт приймання - передачі наданих послуг від 28.05.2024 року (замовник ОСОБА_4 , виконавець ОСОБА_7 ), а також квитанцію до прибуткового касового ордера на №5 від 28.05.2024 року на суму 30000 грн.

З акту приймання-передачі наданих послуг вбачається, що сторонами було загальну вартість наданих послуг 30000 грн. (зокрема це підготовка документів та участь в судових засіданнях у кримінальному провадженні, ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, консультації щодо захисту прав потерпілої). Зазначено, що однією з наданих адвокатом позивачу послуг є підготовка цивільного позову про стягнення шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

При цьому стороною позивача не виконано вимоги ч. 3 ст. 137 ЦПК України та не надано суду доказів часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) саме при розгляді даної справи, яка була за клопотанням сторони розглянута у спрощеному позовному провадженні, обсягу наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, не надано до суду акту і опису виконаних робіт у цій справі з зазначенням вартості години послуг та кількості витраченого адвокатами часу. Суд враховує, що позивач все ж понесла витрати на правничу допомогу, пов`язану з позасудовим врегулюванням спору, направленням запитів, оформленням заяв та клопотань, підготовкою позовної заяви, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути на користь позивача ОСОБА_1 витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 10 000 грн. В задоволенні іншої частини цих вимог слід відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258, 280-283, 354 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову по справі продовжують дію в порядку, передбаченому ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

С у д д я П.В.Тишкун