Справа № 539/3635/24
Провадження № 2/539/1207/2024
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 листопада 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря Бас В.Г.,
представниці позивача ОСОБА_1 ,
відповідач у судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Лубни Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права забудовника,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право забудовника на гараж НОМЕР_2 , загальною площею 29,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з правом здачі в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.
Обгрунтовуючи свої вимоги позивач зазначив, що відповідними рішеннями відповідача йому було виділено земельну ділянку та дозволено на ній побудувати гараж. Гараж був побудований у 2004 році, присвоєно кадастровий номер, проте, до цього часу не здійснено документальне оформлення права власності на нього. Вказана вище будова не є самочинним будівництвом, проте діючий на даний час порядок реєстрації приміщень не передбачає порядку прийняття в експлуатації гаража. Третя особа відмовила позивачу у прийнятті гаража в експлуатацію, у зв`язку чим позивач змушений був звернутися до суду.
Правовою підставою звернення до суду позивач зазначає норми статті 331 Цивільного кодексу України щодо виникнення права власності на новостворене майно, статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» від 13 квітня 2011 року № 461 щодо порядку прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва; постанови Кабінету Міністрів України від 03 липня 2018 року №158 щодо «будівельної амністії».
Заяви, клопотання учасників справи
10 вересня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача.
Третя особа у судові засідання по даній справі не з`явилася, будучи належним чином повідомленою, пояснень по суті спору суду не надала.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 09 вересня 2024 року суд відкрив провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження на 07 жовтня 2024 року.
Ухвалою від 07 жовтня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 06 листопада 2024 року.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
25 грудня 2003 року рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради «Про надання, вилучення та оформлення прав на земельні ділянки підприємствам, установам, організаціям та громадянами (в т.ч. суб`єктам підприємницької діяльності) для усіх потреб» №341 за позивачем закріплено та залишено у власності згідно із главою 14 Земельного кодексу України земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 46 кв.м (а.с.10).
25 грудня 2003 року рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради «Про дозвіл на будівництво, добудови, реконструкцію та переобладнання приміщень різних форм власності» №348 позивачу дозволено будівництво гаража на земельній ділянці по АДРЕСА_2 площею 46 кв.м (далі земельна ділянка), яке завершити до 25 червня 2004 року (а.с.11).
Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав земельна ділянка належить позивачу на праві власності (а.с.14).
27 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БТІ М» виготовило позивачу технічний паспорт на гараж, який є самостійним об`єктом нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності (а.с.16-24).
02 липня 2024 року БТІ провело та затвердило Звіт про проведення технічного обстеження гаража, відповідно до якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.29-37).
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 29 липня 2024 року відомості щодо гаража відсутні (а.с.26).
30 липня 2024 року листом №11-34/6 третя особа відмовила позивачу в прийнятті в експлуатацію збудованого у 2004 році гаража на земельній ділянки, оскільки він не підпадає під будівельну амністію так як розташований окремо, не на біля садибного чи дачного будинку (а.с.27-28).
01 серпня 2024 року Комунальне підприємство «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» (далі - БТІ) видало позивачу довідку про те, що станом на 31 грудня 2012 року гараж в БТІ не зареєстрований (а.с.25).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із неможливістю позивача оформлення права власності на збудований ним гараж, що розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві приватної власності.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком
прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі Порядок 461), Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 липня 2028 року № 158 (далі Наказ 158).
Не погоджуючись із неможливістю здійснити державну реєстрацію новозбудованого гаража позивач звернувся до суду із позовом про визнання права забудовника.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Статею 41 Конституції України визначено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною першою статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Статею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пунктом 3 Порядку 461 визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Наказом 158 визначено порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (ССІ), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт.
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.
Виходячи зі змісту частини другої статті 331, частини першої статті 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно з моменту завершення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про права власності та державної реєстрації права власності.
Наказом 158 передбачена процедура введення в експлуатацію лише індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 кв. м, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 кв. м, збудованих у період з 05 серпня 1992 року до 09 квітня 2015 року та будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року без дозвільного документа на виконання будівельних робіт.
Таким чином, нормами діючого законодавства, зокрема статею 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком 461 та Наказом № 158, не передбачено прийняття в експлуатацію гаража, побудованого без відповідних дозвільних документів.
Враховуючи, що земельна ділянка для будівництва гаража була надана позивачу на законних підставах відповідним рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради, будівництво нерухомого майна завершено, але не здано в експлуатацію, що підтверджується технічним паспортом та звітом про технічне обстеження, тому суд дійшов висновку про те, що за позивачем слід визнати право забудовника з подальшою здачею в експлуатацію та реєстрацією права власності на вищевказане нерухоме майно.
За вказаного вище правового врегулювання, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач не надавши позицію щодо заявлених позов них вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, надавши оцінку всім аргументам позивача/представниці позивача та доказам, що це підтверджують, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.
Оскільки питання щодо судових витрат не ставилось, то суд покладає їх на сторони, в межах ними понесених.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статею 41 Конституції України, статтями 182, 328, 331 Цивільного кодексу України, статтями 12, 18, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права забудовника,- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) право забудовника на гараж НОМЕР_2 , загальною площею 29.7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з правом здачі в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Територіальна громада в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, КОАТУУ - .

Третя особа: Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, юридична адреса: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Ярослава Мудрого, будинок №33, .

Повний текст судового рішення складений та підписаний 14 листопада 2024 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва