КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/5067/23
№ апеляційного провадження: 22-з/824/725/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2024 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Гейваха Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення грошових коштів, зобов`язання вчинити дії,-
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ФОП ОСОБА_2 , у якому просив:
- розірвати Договір-купівлі продажу генератора 30 кВт., укладеного на відстані між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 07 грудня 2022 року;
- стягнути з відповідача ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 569 530 грн 13 коп, з яких 300 000 грн сплачені грошові кошти за договором купівлі-продажу Генератора 30 кВт, 231 000 грн неустойки, 6 631 грн 50 коп інфляційних нарахувань, 1 898 грн 63 коп сума процентних нарахувань та 30 000 грн витрати на професійну правничу допомогу;
- зобов`язати відповідача ФОП ОСОБА_2 забрати свій товар (Генератор 30 кВт) у позивача за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу генератора укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти сплачені за договором в розмірі 300 000 грн та неустойку в розмірі 1 000 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 010 грн.

Не погодившись з указаним рішенням адвокат Жменяк Ю.Ю. в інтересах ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Жменяка Ю.Ю. в інтересах фізичної особи підприємця ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишено без змін.

05 квітня 2024 року через підсистему «Електронний суд» на адресу Київського апеляційного суду адвокатом Гейвахом О.В. в інтересах ОСОБА_3 подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 33 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Вказує, що існують підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі - 33 000 грн.

Посилається на те, що понесення витрат у вказаному розмірі підтверджуються витягом з договору, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги, квитанцією про отримання коштів адвокатом, які підтверджують сплату гонорару, актом приймання-передачі, який підтверджує завершення документального оформлення отримання гонорару за договором.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду заяви повідомлялися у встановленому законом порядку (а.с. 91-96 т. 2), а тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

У відповідності до вимог статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Питання про відшкодування відповідачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, не було вирішено колегією суддів при прийнятті постанови від 06.04.2021 за результатом розгляду апеляційної скарги.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК Українивстановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи убачається, що 14 березня 2023 року між позивачем та адвокатом Гейвах ОВ укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 71 т. 2).

Заявляючи вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 33 000 грн позивач послався на наступне.

Відповідно до витягу з договору від 14 березня 2023 року убачається, що розмір гонорару адвокату визначається з урахуванням фактично витраченого часу складає 1 000 грн за кожну витрачену годину.

Також адвокатом надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до якого:

- знайомлення з письмовими документами, їх аналіз та аналіз судової практики з подібних правовідносин -3000 грн (витрачено часу: 3 години);

- написання позовної заяви - 3000 грн (витрачено часу: 3 години);

- написання відповіді на відзив - 1000 грн (витрачено часу: 1 годину);

- участь у судових засіданнях, кожне по з години на 3 000 грн: 14.06.2023, 13.07.2023, 18.08.2023, 20.09.2023, 22.09.2023, 01.10.2023, 07.10.2023 на загальну суму - 21 000 грн;

- написання відзиву на апеляційну скаргу - 1000 грн (витрачено часу: 1 годину);

Участь у 1 судовому засіданні 03.04.2024 (включаючи підготовку до судового засідання з написанням необхідних процесуальних документів, час поїздки до суду, очікування початку судового засідання та час судового засідання) - 4000 грн (витрачено часу: 4 години) (а.с. 77 т.2).

Згідно квитанції до прибудинкового касового ордера № 2/4/24 від 04.04.2024 адвокатом Гейвах О.В. прийнято від ОСОБА_1 33 000 грн (а.с. 74 т.2).

Посилаючись на зазначене, позивач вважав, що є підстави для стягнення понесених судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 28 000 грн, та апеляційної інстанції в суму 5 000 грн, оскільки доказами підтверджено надання професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі, а також здійснення позивачем оплати вказаних послуг.

Однак колегія суддів не повною мірою погоджується з аргументами заявника.

Положеннями частини 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Урозумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19) та від 25 квітня 2024 року у справі № 752/22967/20 (провадження № 61-4685св23).

Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання судових витрат.

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як убачається зі справи рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року питання розподілу витрат понесених на правничу допомогу не вирішувалося.

Установлено, що заявник не звертався до районного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, в розумінні положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, питання витрат на правничу допомогу, понесених стороною спору під час провадження справи в районному суді, підлягає до вирішення лише судом, що ухвалив рішення, а не судом апеляційної інстанції, постановою якого рішення суду залишено без змін.

За таких обставин, подана по справі заява про стягнення з відповідача витрат, понесених на професійну правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції, в заявленому розмірі 28 000 грн, задоволенню не підлягає.

Щодо витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, варто зазначити наступне.

Як уже було встановлено позивач під час апеляційного розгляду поніс витрати на правничу допомогу надану адвокатом Гейвахом О.В., а саме за: за написання відзиву та прийняття участі у судовому засіданні, що склало суму в загальному розмірі - 5 000 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за надання правничої допомоги, апеляційний суд враховує загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для скаржника.

Таким чином, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 5 000 грн є підставою для відшкодування таких витрат в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір, окрім іншого відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, принципу співмірності, з урахуванням конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості вчинених адвокатом дій та є обґрунтованими.

За наведених підстав, подана по справі заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву адвоката Гейваха Олександра Васильовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткової постанови задовольнити частково.

Ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) та користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ) 5 000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Додаткова постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: