Номер провадження 2-н/754/526/24
У Х В А Л А

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду м. Києва Бабко В. В. вирішуючи питання про прийняття до розгляду заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 .

Згідно із ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Стаття 162 ЦПК України передбачає, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Із п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України вбачається, що до заяви про видачу судового наказу додаються: інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частина 2 статті 167 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір між батьками щодо визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та порядку її утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бартковською О.В.

Відповідно до умов Договору, сторонами визначено місце проживання дитини, порядок здійснення батьківських прав та визначені права та обов`язки сторін.

Однак суду не надано підтвердження того, що Договір між батьками щодо визначення місця проживання дитини, здійснення батьківських прав, виконання обов`язків та порядку її утримання - було визнано сторонами недійсним. Як і не надано підтверджень того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зазначеного вище Договору.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя, в установлених законом випадках, за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, наявність документу, що підтверджує місце проживання дитини саме із заявником є обов`язковою.

Судовий наказ є особливою формою цивільного судочинства, в межах якої суд позбавлений можливості додатково збирати докази та додатково з`ясовувати обставини правовідносин.

Надані заявницею документи достовірно та безспірно не встановлюють обставини, на які вона посилається в заяві, а саме, що батько не бере участі в утриманні дитини, що було би підставою для стягнення з батька дитини на її користь аліменти на утримання дитини саме в наказному провадженні.

Крім того, із змісту заяви і доданих до неї документів, вбачаються договірні правовідносини, та відсутні підтвердження того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутній спір про право.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу.

Ураховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 163, 165, ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів - відмовити.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.11.2024.

Суддя В. В. Бабко