ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/932/24 Номер провадження 22-ц/814/2845/24Головуючий у 1-й інстанції Максименко Л.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край"

на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення коштів

в с т а н о в и в:

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів, у зв`язку з відсутністю предмету спору закрито.

Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн.

Не погодившись з даною ухвалою в частині стягнення витрат на правничу допомогу, її оскаржило ТОВ «Агро-Край», оскарживши її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати в даній частині та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що в заяві від 04.06.2024 представник позивача ОСОБА_2 зазначає, що позивач поніс витрати у сумі 7000,00 грн., однак не надає доказів сплати правової допомоги у зазначеній сумі.

Вказано, що згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №1 від 04.03.2024 сторони погодили, що клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення рішення по справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги в розмірі 7000 грн., тобто згідно угоди строк оплати правової допомоги не настав, а тому суд першої інстанції стягує вказані кошти передчасно.

Вважають, що позивач вказаних витрат не поніс, а суд першої інстанції незаконно та необґрунтовано стягує такі кошти з відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Рой І.В., посилаючись на правильність вирішення питання судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Агро-Край» відмовити, а ухвалу районного суду залишити без змін.

Стверджує, що доводи апеляційної скарги щодо недоведеності витрат на правничу допомогу, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем надано достатньо доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в п. 6 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 13 березня 2024 року до Гадяцького районного суду Полтавської області звернулася представник ОСОБА_1 адвокат Рой І.В. з позовною заявою до ТОВ «Агро-Край» про стягнення коштів, орендної плати, інфляційних втрат, 3% річних у загальному розмірі 28855,52 грн, судові витрати просила покласти на відповідача.

04 червня 2024 року від представника позивача адвоката Рой І.В. надійшла до суду заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, внаслідок добровільного виконання задоволення позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову та повернення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн. і витрат за надання правничої допомоги в розмірі 7000 грн.

Відповідач ТОВ «Агро-Край» у відзиві просив про зменшення витрат на оплату правової допомоги до 5000 грн, оскільки він не співмірний із складністю справи.

Задовольняючи вказану заяву в частині стягнення витрат на правничу допомогу, районний суд виходив з того, що оскільки сума витрат на професійну правничу допомогу, заявлена позивачем 7000 грн. є співмірною зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, кількість поданих представником процесуальних документів, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає .

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Такий висновок узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 2 липня 2020 року у справі №688/3708/19 (провадження № 61-6758св20), від 11 січня 2021 року у справі № 688/3359/19(провадження № 61-6973св20), від 13 травня 2021 року у справі № 688/3546/19(провадження № 61-5975св20) та від 11 листопада 2021 року у справі №688/3358/19 (провадження № 61-6854св20). Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Постановою Великої Палати ВСУ № 922/1964/21 від 07.12.2022 року. вказано, що Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права..

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Витрати позивача на надання правничої допомоги у цій справі: супроводження справи в суді першої інстанції 7000 грн. (консультація з вивченням документів; подання адвокатського запиту відповідачу; складання позовної заяви та направлення її до суду подання до суду клопотань по справі).

Відповідач не має права втручатися в договірні відносини між адвокатом та позивачем, в тому числі встановлювати порядок оплати за надані послуги.

Саме дії відповідача призвели до судового спору, що призвело до додаткових витрат позивача на послуги з правничої допомоги. Позивач скористався правом стягнуть з відповідача витрати на судовий розгляд справи.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду адвокатом Рой І.В. надано: - договір про надання адвокатських послуг № б/н від 04 березня 2024 року, акт виконаних робіт від 04.03.2024, згідно якого консультація позивача 500 грн, складання та подання адвокатського запиту 1000 грн, складання та подання до суду позовної заяви 4500 грн, складання та подання клопотання про витребування доказів по справі 1000 грн.

Згідно додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №1 від 04.03.2024 сторони погодили, що клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення рішення по справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги в розмірі 7000 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до довільного тлумачення заявником норм процесуального права.

Враховуючи викладене, а також складність справи та обсяг фактично наданих адвокатом послуг (виконаних робіт), їх реальність, виходячи з критерію розумності розміру цих втрат, вважаємо, що районний суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності витрат на правничу допомогу, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки позивачем надано достатньо доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлена у справі ухвала в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем, є законним та обґрунтованим і підстав для її зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається.

В іншій частині ухвала не оскаржується, а відтак судом апеляційної інстанції не переглядається.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 374 та статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" залишити без задоволення.

Ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О. Ю. Кузнєцова

Судді: О. І. Обідіна

В. П. Пікуль