Справа № 159/5389/24
Провадження № 2/159/1404/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Губара В.Є.,

з участю секретаря судового засідання Щесюк Н.Й.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ковельської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 . Від імені батька заповіт посвідчувався державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н. А. 21.08.2001 за Р№1-101. Згідно з заповітом ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадщину після смерті тата прийняла позивач, його дочка, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті батька або на неї претендують, немає. Дружина ОСОБА_5 , мати позивача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікова О. В. 22.05.2024 повідомила, що позивач та її батько на момент смерті останнього були зареєстровані за різними адресами, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася, ніхто з спадкоємців не звертався із заявами про прийняття спадщини. Позивачу відмовлено в оформлені спадщини, оскільки немає підтвердження факту спільного проживання з батьком за однією адресою на момент смерті останнього та у зв`язку з тим, що протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини позивач не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Щодо оформлення спадщини на частку квартири АДРЕСА_1 , то нотаріус вказала, що відсутні документи, які підтверджують право власності ОСОБА_5 на конкретну частку даної квартири. Протягом шести місяців після смерті батька не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у зв`язку з тим, бо вважала, що прийняла спадщину фактом спільного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.11.2024 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що з батьком проживала з 2005 року у його квартирі по день його смерті у 2011 році. У подальшому, до 2020 року продовжувала мешкати у квартирі батька. З 2010 року вона не мала зареєстрованого місця проживання. Зв`язку з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Ковельської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов не надавали, в зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.223 ЦПК справу розглянуто у відсутності відповідачів на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 20.06.2011. Останній постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Зі свідоцтва про народження ОСОБА_7 , виданого 18.06.1967, вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком є ОСОБА_5 , матір"ю ОСОБА_6 .

Як видно зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 07.06.1986, ОСОБА_7 07.06.1986 уклала шлюб з ОСОБА_8 , після укладення шлюбу отримала прізвище ОСОБА_9 .

Державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області Луцик Н.А. 21.08.2001 за Р№1-101 посвідчено заповіт ОСОБА_5 , згідно якого заповідач на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому частину квартири АДРЕСА_1 заповів ОСОБА_1 .

Позивач маючи намір оформити свої спадкові права після смерті батька в порядку спадкування за заповітом, з 22.05.2024 звернулася до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Олєйнікової О.В., яка повідомила, що позивач та її батько на момент смерті останнього були зареєстровані за різними адресами.

Місцем проживання фізичної особи згідно ч.1 ст.29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Позивач постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою ТОВ «КД-1Верес» від 23.02.2024, №18.

Свідок ОСОБА_10 , у судовому засіданні зазначила, що з 1977 року по даний час проживає за адресою АДРЕСА_3 . Була знайома з ОСОБА_5 , який мешкав у сусідній квартирі. ОСОБА_5 помер у 2011 році, останні сім років перед його смертю з ним проживала дочка ОСОБА_11 , у тому числі і на день його смерті.

Згідно з абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами,у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Як показаннями свідка, так і документами підтверджено що позивач постійно проживала разом з ОСОБА_5 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт, про встановлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, так як надає право на спадкування.

За таких обставин, суд визнає встановленим факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час його смерті.

Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1220, 1221 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст.ст. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За змістом ст.ст.1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).

За змістом ст.ст.1296,1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщини за заповітом, оскільки позивачкою не було подано документів на підтвердження факту постійного її проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за вищевказаною адресою.

Квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за померлим ОСОБА_13 , виданим державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори Волинської області 28.10.1997 та зареєстрованим в Р№2-6837.

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 складеного Волинським обласним бюро технічної інвентаризації 07.10.1999 власниками вказані ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 , ідеальна частка зазначена для всіх ціла.

Згідно з повідомленням КП «Волиньпроект» від 24.07.2024 станом на 31.12.2012 право власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_13 згідно з свідоцтвом про право власності, виданим 30.09.1993 на підставі розпорядження Ковельської дистанції цивільних споруд Рівненського відділу Львівської залізниці від 17.09.1993 за №257.

Відповідно до ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Беручи до уваги той факт, що згідно з законом частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, доцільним є визначити розмір частки ОСОБА_5 як 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 .

Вартість 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 складає 277888,67 грн. відповідно до висновка №248-Н про вартість нерухомого майна від 04.07.2024.

Оскільки факт прийняття позивачем спадщини за померллим ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження, до складу його спадщини увійшла 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-80, 141, 258, 263-265, 266 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Ковельської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Ковельська міська рада, , місцезнаходження: вул. Незалежності, 73, м. Ковель, Волинська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_14 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Повне судове рішення складено 09.12.2024.

Головуючий:В. Є. ГУБАР