Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/246/24
Єдиний унікальний №733/821/24
Рішення

Іменем України

26 червня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Т.В. Карапиш

за участю секретаря О.П. Щур,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14760 гривень 00 копійок. Свої вимоги мотивувало тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем 18.04.2021 року було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1817825, відповідно до якого останній отримав від кредитодавця грошові кошти в розмірі 4500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача терміном на 30 днів відповідно до умов надання споживчого кредиту, розміщених на інтернет-сторінці: www.credit7.ua.

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками. Згідно п.1.2 договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта (Первісного кредитора) у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами.

Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14760,00 грн., з яких: 4500,00 грн. залишок по тілу кредиту; 10260,00 грн. залишок по відсотках.

Термін повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. Таким чином, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» наділене правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , а ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» втратило такі права. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, що підлягають стягненню з позичальника ОСОБА_1 станом на 22.06.2023 року становить 14760,00 грн., з яких: 4500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10260,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 14760,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

18 квітня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

22 травня 2024 року до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сидоренка О.В. надійшли клопотання про поновлення процесуального строку для подання відзиву та відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сидоренко О.В. заперечує проти позову та вказує на те, що на підтвердження укладення спірних кредитних договорів позивачем надані суду їх паперові копії та не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наявні в матеріалах справи паперові копії спірних кредитних договорів не можуть вважатися електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належними доказами укладення договорів між відповідачем та кредиторами. На договорі здійснено фізичний підпис та проставлено печатку, тобто договір не було підписано в електронній формі.

Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували передачу коштів та існування між сторонами кредитних відносин та наявності заборгованості. Долучені до позовної заяви документи не містять даних про отриманий розмір кредитних коштів, погодження умов кредитного договору, а тому підстави для стягнення заборгованості відсутні.

Наданий лист про перерахунок коштів за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 не дає можливості ідентифікувати, кому саме було перераховано кошти, оскільки рахунок платіжної карти зашифрований, належність рахунку відповідачу не підтверджена.

Крім того, вказує на завищеній позивачем сумі заборгованості в розмірі 14760,00 грн., яка нічим не підтверджена. Вказує, що у разі застосування ставки 1,90% за день сума нарахованих відсотків становить: 4500*1,90%=85,5 грн. за 1 день; 85,5 грн. * 30 днів = 2565 грн. за 30 днів; 4500 грн. = 2565 грн. + 7065 грн. загальна сума.

Також вказує на відсутність доказів підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредитором та відсутності в договорі зазначеної ціни продажу, а тому дійсність переходу прав вимоги до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» є сумнівною та ґрунтується на припущеннях, а тому просив у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» відмовити.

03.06.2024 року через систему «Електронний суд» до Ічнянського районного суду Чернігівської області від представника позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчука С.В. надійшло заперечення на відзив, в якому останній вказує, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Договір укладено із відповідачем за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (ІТС), що міститься на сайті Товариства за посиланням: www.credit7.ua, у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання договору відповідачем відбулося 18.04.2021 року о 18 годині 58 хвилин 41 секунду шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором (В647). Інформація про прізвище, ім`я та по батькові відповідача, який підписав договір, місце проживання, ідентифікаційний номер, паспортні дані, відомості про дату та час підписання договору згенеровано в момент підписання договору та містяться в розділі 11 «Реквізити та підписи сторін» та у відповідному розділі Додатку № 1 до Договору.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що відсутні підтвердження отримання коштів відповідачем, то Товариство не має інформації про номер картки відповідача з метою забезпечення захисту персональних даних клієнта, а тому можливість надати її суду у Товариства відсутня. Відповідну інформацію можливо отримати у Банка емітента банківської картки або відповідача. Також зауважує, що стороною відповідача не надано жодних доказів, що банківська карта № НОМЕР_1 не належить ОСОБА_1 .

Відносно розрахунку заборгованості вказує, що оскільки ОСОБА_1 кредитна заборгованість не погашена, як на момент отримання вимоги так і на момент направлення до суду позовної заяви про стягнення заборгованості, тому на виконання п. 4.2.6. кредитного договору, позивач, користуючись наданим йому правом здійснював нарахування відсотків до дати направлення вищевказаної вимоги.

Також позивач не може надати повний текст Реєстру боржників, оскільки він містить персональні дані інших фізичних осіб та не є предметом розгляду судом даної справи, а тому враховуючи викладене, просив суд позов задовольнити.

04 червня 2024 року ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області поновлено відповідачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято до розгляду поданий відповідачем ОСОБА_1 відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі. Позов підтримує, просить його задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14760,00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Сидоренко О.В. в судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено в судовому засіданні, 18 квітня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1817825 (а.с. 9-13) відповідно до умов надання споживчого кредиту, розміщених на інтернет-сторінці: www.credit7.ua.

Згідно п.п. 1.2, 1.3, 1.4 Договору сума кредиту складає 4500,00 грн., строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.4 Договору, Стандартна процентна ставка становить 1,90% на день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Клієнта, відповідно до п. 4.1 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася авто пролонгація, відповідно до п. 4.2 Договору.

Згідно п. 1.4.2. Договору, знижена процентна ставка становить 0,76% в день та застосовується, якщо Клієнт у межах строку, визначеного в п. 1.3 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.3 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п.п. 1.5.1., 1.5.2. Договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 693,50% річних, за зниженою ставкою 277,40% річних.

Відповідно до п.п.2.4, 2.5 Договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) на користь Клієнта та вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації/авто пролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

Згідно п. 4.2.6 Договору, договір припиняється в день повного повернення клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та штрафу/пені за прострочення виконання грошового зобов`язання (за наявності). Датою закінчення строку дії договору є дата надходження повної суми заборгованості за договором на рахунок Товариства.

Відповідно до п. 5.1 Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів.

Повернення кредитної заборгованості Клієнтом, всі платежі та розрахунки, зазначені в договорі, здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в договорі та/або на Вебсайті поточні рахунки Товариства в національній грошовій одиниці України - гривні (п.5.2 Кредитного договору).

Згідно п. 5.7 Договору, у випадку неналежного виконання клієнтом зобов`язань за договором, зокрема, але не виключно порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, настають умови дострокового виконання зобов`язань (ч.2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до п.6.1 Договору, Товариство має право, зокрема: вимагати від клієнта повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших встановлених договором зобов`язань; укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта

Клієнт зобов`язаний зокрема: у встановлений договором строк повернути кредит та сплатити проценти за користування, штрафні санкції (у разі наявності), повідомляти Товариство про зміну даних, зазначених у розділі 20 Договору в 3-денний строк з моменту виникнення таких змін (п.6.4 Договору).

Відповідно до п. 9.3 Договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами. Договір припиняється в день повного повернення Клієнтом суми кредиту, процентів за користування кредитом та у разі наявності штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Для підписання кредитного договору ОСОБА_1 використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «В647», що підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір (а.с. 7(зворот),13,14).

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 4500,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 30.11.2023 року Вих. № 2945 (а.с. 23).

Як видно з копії Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 1817825, відповідач ОСОБА_1 оплату за кредитним договором не здійснював (а.с. 15). Станом на 22.06.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 14760,00 грн., з яких: 4500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10260,00 грн. прострочена заборгованість за процентами.

24 грудня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, у відповідності до умов якого, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату, права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і боржниками. Згідно п.1.2 договору факторингу, внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта (Первісного кредитора) у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (а.с. 16-19).

Відповідно до копії Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 року, ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 14760,00 грн., з яких: 4500,00 грн. залишок по тілу кредиту; 10260,00 грн. залишок по відсотках (а.с. 7).

19.01.2022 року ТОВ «ДІРЕКТ ТЕХНОЛОДЖІ» на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, де зазначено про відступлення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитним договором № 1817825 від 18.04.2021 року на підставі укладеного договору факторингу № 02-24122001 та про дострокове повернення коштів про погашення простроченої заборгованості за договором (а.с. 24,34). Крім того, за приписами ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Проте, вимоги банку не виконані, прострочену заборгованість не сплачено.

У відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Стаття 207 ЦК України вказує, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в т.ч. електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Пункт 1 ст. 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк.

Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису усіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Таким чином, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення заборгованості, зокрема, належні докази добровільності укладення відповідачем вищевказаного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та підтвердження перерахування кредитних коштів на картку боржника, а відповідач, так само як і його представник, не надали суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на його рахунок.

Що стосується твердження представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сидоренка О.А. про відсутність доказів підтвердження сплати новим кредитором грошових коштів первісним кредитором та відсутності в договорі зазначеної ціни продажу, останні не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи, наведених вище, видно, що ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу прав вимоги до ОСОБА_1 , а саме, копію договору факторингу, укладеного ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» з первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а.с. 16-19), витяг з Реєстру боржників до договору факторингу (а.с. 7), копії платіжних інструкцій ПАТ «БАНК ВОСТОК» від 28.12.2021 року за № 1671 та № 453 (а.с. 80), від 24.12.2021 року № 1696 (а.с. 81) про оплату ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на рахунок ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами по договору факторингу № 02-24122001 від 24.12.2021 року.

Щодо доводів представника відповідача про те, що на підтвердження укладення спірних кредитних договорів позивачем надані суду їх паперові копії та не надано належних та допустимих доказів того, що наявні в матеріалах справи паперові копії кредитних договорів створювалися у порядку, визначеному ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вони підписувалися електронним підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Наявні в матеріалах справи паперові копії спірних кредитних договорів не можуть вважатися електронними документами (копіями електронних документів), оскільки не відповідають вимогам статей 5,7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не є належними доказами укладення договорів між відповідачем та кредиторами, а на договорі здійснено фізичний підпис та проставлено печатку, тобто договір не було підписано в електронній формі, суд зазначає наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Суд не погоджується з такими твердженнями сторони відповідача, оскільки з наданих стороною позивача доказів вбачається погодження та підписання відповідачем пакету кредитних документів шляхом накладення одноразового цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». При цьому дані позичальника, зазначені у вказаному договорі, повністю збігаються з даними позивача, що свідчить про надання їх первісному кредитору саме позивачем під час укладення кредитного договору. На цей факт вказує також те, що ознайомившись з даним позовом сторона відповідача не звернулась до первісного кредитора з позовом про оскарження вищевказаного кредитного договору.

Окрім того суд зазначає, що хоча відповідач і заперечує факт укладення кредитного договору та отримання грошових коштів, проте дані твердження суперечать позиції сторони відповідача, яка фактично визнає дані факти, надаючи власні розрахунки щодо заборгованості за кредитом.

За таких умов суд приходить до висновку, що кредитний договір укладений між відповідачем та первісним кредитором в електронній формі, що містить електронний підпис відповідача у виді одноразового ідентифікатора. Тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи представника відповідача про те, що наданий лист про перерахунок коштів за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 не дає можливості ідентифікувати, кому саме було перераховано кошти, оскільки рахунок платіжної карти зашифрований, належність рахунку відповідачу не підтверджена.

Такі доводи суд вважає необґрунтованими та безпідставними, так як сума кредиту була перерахована на платіжну картку позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 року «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів». Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею. Ні первісний кредитор, ні «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» не мало та не має доступу до даної інформації. Крім того, позивач не є банківською установою, а тому не може надати докази щодо номеру кредитної картки відповідача та докази про строк її дії, адже згідно ст. 60 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею.

Крім того, первинним кредитором було надано кошти кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування таких коштів на платіжну картку відповідача, яке було проведено первісним кредитором через платіжного провайдера ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке надає останньому послуги з переказу коштів. В той же час відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що платіжна картка № НОМЕР_1 йому не належить.

Разом з тим, суд приймає до уваги доводи представника відповідача та не погоджується з розміром заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, зазначених позивачем, виходячи з наступного.

Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості копії виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 1817825, станом на 22.06.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 14760,00 грн., з яких: 4500,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10260,00 грн. прострочена заборгованість за процентами, однак з вказаного розрахунку неможливо встановити, за який період кредитором здійснювалося нарахування процентів за договором про споживчий кредит та відсутні відомості щодо продовження строку дії такого договору.

У разі застосування стандартної ставки 1,90% за день (п. 1.4.1. Договору) та враховуючи строк кредиту 30 днів (п. 1.3. Договору), сума нарахованих відсотків становить: 4500 х 1,90% / 100 = 85,50 грн. за 1 день; 85,50 грн. х 30 днів = 2565 грн. за 30 днів; 4500 грн. = 2565 грн. + 7065 грн. загальна сума, а тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» слід стягнути заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1817825 від 18.04.2021 року в сумі 7065 грн., з яких: 4500,00 грн. прострочене тіло кредиту; 2565,00 грн. прострочені відсотки.

Згідно із ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позов майнового характеру задоволено на 47,86% (7065,00 : 14760,00 х 100), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. (а.с. 8) підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідно становить 1159,36 грн. (2422,40 х 47,86 / 100 = 1159,36) судового збору.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 139 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такої правової позиції щодо застосування норм права дотримується Верховний Суд у постанові від 23 січня 2019 року по справі № 552/2145/16-ц.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат, представник позивача адвокат Пархомчук С.В. надав суду копію договору від 29.12.2023 року про надання правової допомоги (а.с. 30-31); копію довіреності від 29.12.2023 року (а.с. 6); розрахунок наданих послуг на суму 10500,00 грн. (а.с. 4 (зворот), 27); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 8096/10 від 18.07.2019 року (а.с. 29). Таким чином, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» грошові кошти в сумі 5025,30 гривень (10500,00 х 47,86 / 100 = 5025,30) понесених витрат на правничу допомогу, який буде достатнім, співмірним та справедливим з огляду на категорію та складність справи.

Керуючись ст.ст. 4,19,76,81, 133, 137, 141, 247, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 257, ч.1 ст. 258, ч.1 ст. 261, ч.5 ст. 261, ст.ст. 264, 512, 514, 516, 526, 530, 610-611, 625, 629, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, ) заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1817825 від 18.04.2021 року в розмірі 7065 (сім тисяч шістдесят п`ять) гривень 00 копійок, з яких: 4500,00 грн. прострочене тіло кредиту; 2565,00 грн. прострочені відсотки.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) гривень 36 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, ) понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5025 (п`ять тисяч двадцять п`ять) гривень 30 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», місце знаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 26 червня 2024 року.

Суддя Т. В. Карапиш