Провадження № 22-ц/801/2231/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 рокуСправа № 127/20868/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Копаничук С.Г., Панасюка О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року, ухвалене суддею Антонюком В.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 09 вересня 2024 року, в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №374345-КС-005 про надання кредиту від 23 січня 2022 року в розмірі 53 425,70 грн, яка складається з наступного: 22 755,03 грн прострочений платіж по тілу кредиту; 28 257,97 грн прострочений платіж по процентах; 2 412,70 грн прострочений платіж за комісією.

Позов мотивований тим, що 23 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №374345-КС-005 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору, ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000 грн шляхом перерахування коштів на банківську картку позичальника зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,86470000% в день (фіксована ставка).

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 8 872,91 грн. Здійснивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, заборгованість станом на 09 червня 2024 року становить в загальному розмірі 53 425,70 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 22 755,03 грн; сума прострочених платежів по відсотках - 28 257,97 грн; сума прострочених платежів за комісією - 2 412,70 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 374345-КС-005 про надання кредиту від 23 січня 2022 року, що становить 53 425 (п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять п`ять) гривень 70 копійок, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 22 755,03 грн; сума прострочених платежів по процентах - 28 257,97 грн; сума прострочених платежів за комісією - 2 412,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» 2 422,40 грн сплаченого судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, частково задовольнивши позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі тіла кредиту 22 755,03 грн.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що заборгованість за процентами нарахована поза межами визначеного договором строку, що не передбачено законом. Наданий позивачем розрахунок заборгованості складений самим позивачем, не містить жодного підтвердження реальності господарської операції та з нього не можливо встановити коли саме заборгованість була переведена в прострочену, чи сплачувались кошти відповідачем, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані та коли саме. Позивачем не було надано доказів щодо перерахування всієї суми кредиту відповідачу. Належним доказом заборгованості може бути виписка по рахунку. Нарахований розмір відсотків є несправедливим та не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту №374345-КС-005. Договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через Особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця.

Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій, щодо укладення електронного договору про надання кредиту №374345-КС-005 від 23 січня 2022 року. Відповідно до п.1 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн., строком на 24 тижні - до 10.07.2022, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86470000% в день (фіксована ставка). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Відповідно до п.2 Договору, протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховується на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Графік платежів встановлений п. 3 Кредитного договору, з якого вбачається, що загальний платіж за кредитом становить 54 960 грн: 26 210 грн проценти за користування кредитом; 25 000 грн частковий платіж основної суми; 3 750 грн комісія за надання кредиту.

ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

Згідно інформації АТ «Універсал Банк» від 16 липня 2024 року, на ім`я ОСОБА_1 банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_1 .

До теперішнього часу відповідач заборгованість за Договором перед позивачем не погасив, розрахунок та розмір якої зазначені у розрахунку заборгованості по Договору №374345-КС-005, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

При погашенні кредиту через Особистий кабінет позичальника на сайті Кредитодавця позичальнику необхідно ввести свій РНОКПП і програма приймання платежів в Особистому кабінеті автоматично зараховує платіж в рахунок погашення боргу за існуючим договором. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Дана заборгованість підтверджується виписками по картковому рахунку НОМЕР_2 за період з 23 січня 2022 року по 10 липня 2022 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, у відповідача станом на 09 червня 2024 року заборгованість по кредитному договору №374345-КС-005 складає 53 425,70 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 22 755,03 грн; сума прострочених платежів по відсотках - 28 257,97 грн; заборгованість платежів за комісією - 2 412,70 грн.

Суд першої інстанції, перевіривши розрахунки позивача, взявши до уваги те, що відповідач належними доказами не спростував доводи позивача і не надав суду власного розрахунку, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією в загальному розмірі 53 425,70 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове рішення про стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту, тобто про часткове задоволення позову.

Із вказаного слідує, що ОСОБА_1 фактично не погоджується із висновками суду в частині наявності підстав для стягнення з нього заборгованості за процентами та комісією.

Оскільки апеляційна скарга не містить мотивів щодо незаконності висновків суду в частині стягнення судом заборгованості за тілом кредиту, відтак, рішення суду в цій частині апеляційним судом, в силу ст. 367 ЦПК України, не переглядається.

У ч. 1 ст. 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановлено, що договір про надання кредиту між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено 23 січня 2022 року строком на 24 тижні, термін дії договору визначено до 10 липня 2022 року.

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом позивач просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та комісію.

З наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку слідує, що заборгованість за процентами в розмірі 28 257,97 грн визначена позивачем станом на 10 липня 2022 року, тобто в межах погодженого сторонами терміну дії договору про надання кредиту.

Хоча в позовній заяві і зазначено, що заборгованість ТОВ «Бізнес Позика» визначена станом на 09 червня 2024 року, однак, з самого розрахунку слідує, що після 10 липня 2022 року розмір заборгованості за процентами позивачем не змінювався.

Відтак, доводи апеляційної скарги з приводу того, що заборгованість за процентами нарахована позивачем поза межами строку кредитування є голослівними, оскільки спростовуються наданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком заборгованості.

Твердження ОСОБА_1 з приводу неможливості встановити факт надходження від позичальника коштів в рахунок погашення заборгованості, порядок нарахування відсотків, їх розмір та коли саме вони були нараховані не приймаються до уваги апеляційним судом, оскільки суми коштів, які надходили від ОСОБА_1 , та їх дати надходження зазначені в розрахунку заборгованості. Також в розрахунку заборгованості зазначено розмір відсоткової ставки за користування кредитом - 0,8647 (розмір, погоджений сторонами при укладення договору про надання кредиту), розмір нарахованих процентів за кожен день користування кредитом, залишок заборгованості за процентами на кінець кожного дня (з урахуванням внесених позичальником коштів) та розмір загальної заборгованості за процентами. Відтак, позивачем було надано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Розмір заборгованості за процентами ОСОБА_1 жодним чином ні в суді першої інстанції, ні при апеляційному перегляді не спростований.

Відхиляється колегією суддів позиція ОСОБА_1 з приводу того, що розмір заборгованості не підтверджений первинними документами, зокрема, випискою банку, оскільки ОСОБА_1 не заперечує факт отримання кредитних коштів та факт невиконання ним зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості містить детальний опис нарахованої заборгованості, з вказівкою на дату операції/платежу, дати і розміру нарахування складових загальної заборгованості за кредитом та дати і розміру здійснення платежів.

ОСОБА_1 вказаний розрахунок не спростував, свого розрахунку не надав, як і не надав доказів погашення заборгованості, а тому колегія суддів вважає доведеним, що на момент звернення позивача до суду із даним позовом відповідач мав заборгованість перед ТОВ «Бізнес Позика».

Відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги з приводу того, що розмір процентів є несправедливим у розумінні вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки сторони, укладаючи договір про надання кредиту, погодили всі його умови, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Позивач обґрунтовано нараховував проценти у розмірі та в межах строку, визначених кредитним договором, що відображено у розрахунку заборгованості.

Слід зазначити, що статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується вимог щодо нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати.

Однак, при розгляді даної справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Що стосується комісії, то апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією та її розміру.

Саме ОСОБА_1 , як особа, яка подає апеляційну скаргу, повинен зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (п. 5 ч. 2 ст.356 ЦПК України), а відтак апеляційний суд позбавлений можливості перевірити законність рішення суду першої інстанції в цій частині.

Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді С.Г. Копаничук

О.С. Панасюк