Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 листопада 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Морозова В.В.

за участі: секретаря судового засідання - Швидкої І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Представник позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - в особі директора Ткаченко М.М., звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»:

- заборгованість за Договором надання позики № від 31 серпня 2019 року в розмірі 57 710 гривень 88 копійок;

- судові витрати по оплаті судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, у розмірі 3 028 грн 00 коп.;

- понесені витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 серпня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, в тому числі у на умовах фінансового кредиту № .

Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахування положень ч. 1, 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦПК України), в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Відповідно до умов Договору позики перший Фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки- Анкети, яка є невід`ємною частиною даного Договору позики.

Другий, третій, четвертий та наступний фінансовий кредит (транш) надається Позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної Позичальником Заявки - Анкети, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до умов Договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн 00 коп., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами.

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через API-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора смс-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.

Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 Цивільного кодексу України.

Пропозиція (Оферта) на отримання 4 траншу згідно Заявки-анкети № від 02 грудня 2019 року в рамках Договору про надання позики № від 31 серпня 2019 року підписано позичальником 02 грудня 2019 року, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою CMC-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ «ІНФІНАНС») було перераховано грошові кошти в розмірі встановленому Договором.

Підписанням Договору позики відповідач також підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за договором Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до відповідача.

14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у тому числі й за Договором надання позики № від 31 серпня 2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за Договором надання позики № від 31 серпня 2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Також, представник позивача вказує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 86 447 грн 91 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 799 грн 99 коп.;

- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 81 647 грн 92 коп.;

При цьому, представник позивача вказує, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 57 710 грн 88 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 4 799 грн 99 коп.;

- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 52 910 грн 89 коп.

Враховуючи наведене, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 11 вересня 2024 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу - триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів.

Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.

21 жовтня 2024 року, у межах строку, встановленого судом, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Ходаком В.В.через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, разом з доказом направлення його копії позивачу, у якому він просить суд повністю відмовити ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у задоволенні заявлених позовних вимог.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача зазначає, що в рамках даної справи ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду із вимогами про стягнення заборгованості по договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року. Також позивач зазначає, що: «Загальний розмір заборгованості за Договором № 063373758, що підлягає стягненню станом на формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 86 447 грн 91 коп. з яких: Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 799 грн 99 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 81 647 грн 92 коп. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 57 710 грн 88 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 799 грн 99 коп.; Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52 910 грн 89 коп.».

Відтак, представник відповідача не погоджується з даними твердженнями, з огляду на наступне:

Відповідно до умов Договору позики Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн 00 коп., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 1.6. до умов даного Договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки встановлюється цим пунктом Договору та Правилами.

Представник відповідача, вказує, що в даному пункті зазначено, що максимальна відсоткова ставка становить 1,75 % за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості, та максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (в національній валюті) (траншем) становить 30 календарних днів.

Відповідно до п. 2.7. Договору позики позичальник має право в межах строку користування кредитною лінією подавати необмежену кількість запитів на отримання чергового кредиту (траншу) на умовах, визначених Договором.

Представник відповідача зауважує, що договором позики передбачено два строки: 1) строк користування кредитною лінією - 36 календарних місяців з дня підписання Договору; 2) строк користування Кредитом - 30 днів з моменту отримання траншу.

Крім того, представник відповідача звертає увагу суду, на пропозицію надання 4 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 02 грудня 2019 року в рамках Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року (оферта) в якій зокрема зазначено: розмір кредиту (траншу) 4 800 грн 00 коп. Строк користування кредитом (траншем) 30 днів.

Відповідно до п. 5.3. Договору у разі прострочення позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом частково/або в повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує Товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75% від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється із врахуванням п. 5 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 10.2. та п. 10.3. Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «РOZІСНКА» (які долучені до позовної заяви) у разі прострочення Позичальником строків сплати поточного кредиту та відсотків за користування кредитом у повному обсязі позичальник самостійно нараховує та сплачує Товариству, на його вимогу, пеню в розмірі 1,75 % від несвоєчасно сплаченої суми (кредиту та відсотків) за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється з врахуванням п. 5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Заборгованість за цим Договором вважається простроченою з дня (дати), наступного за днем, коли така заборгованість мала бути сплачена, згідно з умовами Договору, без врахування продовження/зміни строку дії користування поточним кредитом (траншем).

Зокрема, представник відповідача вказує, що матеріали справи містять квитанцію про перерахування 4 800 грн 00 коп. від 02 грудня 2019 року.

Також представник відповідача вказує, що відповідач отримала кошти у розмірі 4 800 грн 00 коп. строком повернення до 30 днів (до 31 грудня 2019 року), а тому з 01 січня 2020 року зобов`язання з повернення коштів є порушеними.

Відповідно до п. 2.8. Договору позики позичальник має право на умовах, визначених в Правилах, продовжити строк дії користування поточним кредитом (траншем).

Крім того, представник відповідача наголошує на тому, що матеріали справи не містять доказів вчинення дій відповідачем направлених на продовження строку користування кредитними коштами отриманими 02 грудня 2019 року у розмірі 4 800 грн 00 коп.

Представник відповідача, звертає увагу суду на розрахунок заборгованості у якому станом на 10 січня 2023 року сума відсотків за користування грошовими коштами нарахована за 413 днів (яка становить 34 691 грн 92 коп.) замість 30 днів та у подальшому вказані відсотки продовжували нараховуватись за період з 10 січня 2023 року по 21 липня 2024 року.

Також представник відповідача зазначає, що відповідач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи.

З урахуванням наведеного, на думку представника відповідача, підлягають до задоволення вимоги, щодо стягнення наступної заборгованості:

- 4 799 грн 99 коп. тіла кредиту (із 4 799 грн 99 коп. тіла кредиту, яке прохалось у вимогах позовної заяви);

- 2 520 грн 00 коп. відсотків за користування кредитними коштами протягом 30 днів (із 52 910 грн 89 коп. відсотків за користування кредитними коштами, які прохались у вимогах позовної заяви).

А відтак, представник відповідача вважає, що витрати на правничу допомогу з урахуванням частки задоволених позовних вимог становить (7 319, 99 грн. із 57 710,88 грн. що становить 12,7 %) у розмірі 2 159 грн 00 коп.

Відзив на позовну заяву отримано судом 22 жовтня 2024 року та долучено до матеріалів справи.

24 жовтня 2024 року, від представника позивача - Ткаченко М.М. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, у межах строку, встановленого судом, разом з доказами направлення її копії відповідачу, у якій представник позивача не погодилася з доводами відповідача та просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. А також, просила суд, відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір.

Свою правову позицію мотивувала тим, що відповідач не заперечує факт укладення кредитного договору, видачі коштів та наявності заборгованості, проте частково не погоджується з розміром нарахованих відсотків. Зокрема, зауважує, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до пропозиції укласти договір, строк дії кредитного договору - 3 роки.

Відповідно до умов Договору Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000 грн 00 коп., в межах строку дії Договору - 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.

Відповідно до пропозиції укласти договір (оферти) всі інші умови викладені у правилах, з якими позивач ознайомився до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору, у тому числі: Порядок нарахування відсотків, повернення (погашення) кредиту (розділ 7 Правил); Порядок зміни/продовження строку дії договору (розділ 8 Правил).

Відповідно до умов Договору позики та Правил надання грошових коштів у позику проценти за користування поточною сумою Фінансового кредиту нараховуються на суму Фінансового кредиту з дня отримання включно та по день фактичного повернення включно.

Проценти за користування кредитом нараховуються щоденно. Нарахування процентів здійснюється також у неробочий чи святковий день.

При цьому, представник позивача вказує, що відсоткова ставка протягом дії договорів не збільшувалась. Умовами договору лише передбачалась можливість зменшення відсоткової ставки у випадку виконання пільгових умов споживачем, а у разі їх невиконання - повернення до стандартної відсоткової ставки.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору.

Також представник позивача звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр-розрахунок заборгованості, здійснений відповідачем, а таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків.

Відповідачем було укладено Кредитний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків.

Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику.

При цьому, представник позивача вказує, що договір та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Представник позивача стверджує, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості у повному розмірі чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Отже, представник позивача вважає, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Крім того, щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн 00 коп. на користь відповідача, представник позивача вважає, що дані витрати є неспівмірним з обсягом послуг, наданих відповідачу та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, є малозначною, а також типовою для представника відповідача, що вбачається з відкритих джерел (веб-портал Судова влада).

Представник позивача вказує, що до відзиву не долучено детального опису виконаних робіт, акт прийому- передачі наданих послуг, що унеможливлює встановлення переліку послуг, які були надані адвокатом та чи були вони дійсно надані.

Звертає увагу суду, що сам відзив містить в собі часткове визнання позову та 1 заперечення щодо нарахування відсотків, загальним обсягом 4 сторінки, з яких самі заперечення складають 2 сторінки.

Окремого наголошує, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, а отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства.

Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим, у зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір.

Правом на подачу письмового заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористалася.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 31 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № .

Відповідно до п.1.5., 1.6., 1.14. вказаного Договору: загальний розмір кредитної лінії - 20 000 грн 00 коп. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) - 20 000 грн 00 коп., максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75%. Максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

02 грудня 2019 року відповідач звернулася до ТОВ «ІНФІНАНС» з пропозицією про надання 4 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 02 грудня 2019 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року (оферта) 02 грудня 2019 року.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала Заявку-анкету на отримання кредиту на суму 4 800 грн 00 коп., термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту - платіжна картка, реквізити банківської картки - НОМЕР_1 . Підписанням заявки-анкети відповідач також підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom».

Згідно з акцептом оферти від 02 грудня 2019 року на отримання 4 траншу кредиту, ОСОБА_1 згодна з умовами оферти ТОВ «ІНФІНАНС», основні умови кредиту: розмір кредиту - 4 800 грн 00 коп., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року - 3 роки. Відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%, з використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису 4d8s8d.

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовувала електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора 4d8s8d, який був відправлений їй на номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

На виконання умов Договору позики ТОВ «ІНФІНАНС» 02 грудня 2019 року здійснило надання позики в сумі 4 800 грн 00 коп. шляхом банківського переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_3 через систему електронних платежів iPay.ua, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 43853072 від 02 грудня 2019 року.

Відповідно до розрахунку ТОВ «ІНФІНАНС» складеного станом на 10 січня 2023 року за договором № від 31 серпня 2019 року за відповідачем обчислюється заборгованість в розмірі 86 447 грн 91 коп., яка складається з наступних сум: заборгованість по основній сумі кредиту - 4 799 грн 99 коп.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 46 956 грн 00 коп.; нараховані відсотки зг.кр.дог. - 34 691 грн 92 коп.

14 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал було укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким, зокрема, право вимоги за кредитним договором стосовно боржника ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал».

Відповідно до підпункту 6.1.4. зазначеного договору право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передачі Реєстру Боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги.

Проведення фінансування за цим договором підтверджується платіжним дорученням від 14 липня 2021 року

На підтвердження виконання умов підпункту 6.1.4. вказаного договору позивачем надано Акт приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді за Договором Факторингу № 14-07/21 від 14 липня 2021 року, який є додатком № 2 до договору факторингу від 14 липня 2021 року № 14-07/21.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за Договором надання позики № від 31 серпня 2019 року, що укладений між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 .

Із Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» передало, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» прийняло право вимоги до боржників у кількості 207 307.

Із Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 є боржником за Договором про надання позики № від 31 серпня 2019 року, сума заборгованості становить 86 447 грн 91 коп. та складається з наступного: 4 799 грн 99 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 81 647 грн 92 коп. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн 00 коп. - сума заборгованості за пенею.

Спір виник внаслідок порушення відповідачем зобов`язань у частині повернення кредитних коштів і наявності/відсутності підстав для стягнення заявленої позивачем заборгованості за кредитом.

За змістом частини першої статті 205 ЦК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

При цьому, ОСОБА_1 не заперечує факту підписання зазначеного кредитного договору.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ ««ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 31 серпня 2019 року Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Слід зазначити, що згідно з вимогами статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог статті 516 ЦК України.

Договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, укладений 10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», є дійсним та чинним, відомості про те, що він оскаржувався в судовому порядку, відсутні.

Відтак, суд погоджується з доводами позовної заяви щодо переходу до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як до нового кредитора, права вимоги до ОСОБА_1 за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до змісту частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 627 ЦК України закріплено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За правилами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною першою статті 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 не погоджується з розміром відсотків нарахованих ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» який становить: 86 447 грн 91 коп., та з врахуванням співмірності і пропорційності становить: 57 710 грн 88 коп., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4 799 грн 99 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 52 910 грн 89 коп., оскільки враховуючи, що строк користування кредитом становив 30 днів, відповідач вважає, що відсотки мали право нараховувати в межах строку кредитування, тобто - 30 днів.

Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору».

Так, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».

Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.

Окрім того, в п. 54 постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто, згідно з висновком Верховного Суду, припинення нарахування передбачених договором процентів можливо у двох випадках: закінчення строку кредитування, який визначений договором, та пред`явлення вимоги в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Відтак, за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18.

Так, судом встановлено, що 31 серпня 2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № .

Відповідно до п.1.5., 1.6., 1.14. вказаного Договору: загальний розмір кредитної лінії - 20 000 грн 00 коп. Максимальний строк (кількість календарних днів користування Кредитом (траншем) - 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) - 20 000 грн 00 коп., максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості - 1,75%. Максимальна річна відсоткова ставка за кредитом становить 638,75%.

Умовами пункту 1.2. Договору сторони передбачили, що кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного Сторонами у Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку № 3 та Додатку № 4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на . телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.

02 грудня 2019 року відповідач звернулася до ТОВ «ІНФІНАНС» з пропозицією про надання 4 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № від 02 грудня 2019 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року (оферта) 02 грудня 2019 року.

02 грудня 2019 року ОСОБА_1 підписала Заявку-анкету на отримання кредиту на суму 4 800 грн 00 коп., термін кредиту 30 днів, спосіб отримання кредиту - платіжна картка, реквізити банківської картки - НОМЕР_1 . Підписанням заявки-анкети відповідач також підтвердила, що вона ознайомлена з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom».

Згідно з акцептом оферти від 02 грудня 2019 року на отримання 4 траншу кредиту, ОСОБА_1 згодна з умовами оферти ТОВ «ІНФІНАНС», основні умови кредиту: розмір кредиту - 4 800 грн 00 коп., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року - 3 роки. Відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%, з використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису 4d8s8d.

На виконання умов Договору позики ТОВ «ІНФІНАНС» 02 грудня 2019 року здійснило надання позики в сумі 4 800 грн 00 коп. шляхом банківського переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_3 через систему електронних платежів iPay.ua, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 43853072 від 02 грудня 2019 року.

Як встановлено з розрахунку заборгованості за Договором позики № від 31 серпня 2019 року, ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 4 800 грн 00 коп., з яких 0,01 грн остання повернула, тому заборгованість по тілу кредиту становить 4 799 грн 99 коп.

Згідно з п. 3.3 договору, строк користування поточним кредитом ( траншем) може бути змінений виключно за умови попередньо сплати відсотків за фактичну кількість днів користування поточним кредитом, в тому числі і прострочених, та слати пені (в разі наявності простроченої заборгованості та вимоги Товариства про її сплату) на відповідний рахунок товариства з цільовим призначенням «Оплата за продовження строку дії користування поточним кредитом за договором № від 31 серпня 2019 року».

Відомостей про зміну строку користування поточним, другим, траншем та надання наступних траншів, матеріали справи не містять, а тому строк кредитування за вищевказаним договором становить 30 днів.

Позивач, пред`являючи вимоги до ОСОБА_1 просить, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримала в борг позичальниця), стягнути заборгованість за відсотками.

Враховуючи вищенаведений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень ст.ст. 625, 1048 ЦК України, позивач вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку кредиту (видачі 4 траншу згідно Заявки - анкети № від 02 грудня 2019 року в рамках Договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року, тобто з 02 грудня 2019 року по 02 січня 2020 року (30 днів). Починаючи з 03 січня 2020 року позивач, як і попередні кредитори, не вправі були нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення ст.625 ЦК України.

Отже, ТОВ «KOЛЛEKT ЦЕНТР» має право на стягнення процентів за користування позикою за вказаним договором за 30 днів, що, виходячи із встановлених у договорі процентних ставок (1,75%), становить 2 520 грн 00 коп. (Сума кредиту 4 800 грн 00 коп. х 1.75 % = 84 грн.; 84 грн. х 30 днів = 2 520 грн.).

При цьому, позивач у наданому розрахунку заборгованості не навів періоду такого розрахунку, розміру процентної ставки застосованої до такого розрахунку, визначивши станом на 21 липня 2024 року 4 799 грн 99 коп. заборгованості за тілом кредиту та 81 647 грн 92 коп. заборгованості за відсотками.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Оскільки після спливу визначеного договором позики строку кредитування право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки процентів за договором, нарахованих поза межами строку кредитування, задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованості за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року, яка становить 7 319 грн 99 коп. з яких: заборгованість по тілу кредиту 4 799 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами 2 520 грн 00 коп.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, за приписами частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відтак, судові витрати, понесені позивачем, мають компенсуватися за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачу справі ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджено копією її пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , суд вважає необхідним компенсувати позивачу за рахунок держави судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 12,68%, а отже сума судового збору, що підлягає компенсації складає 383 грн 95 коп. з розрахунку: 3028,00 грн (сума сплаченого судового збору) х 12,68% (відсоток задоволених позовних вимог).

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.

На підтвердження понесення позивачем судових витрат до суду надано:

- договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», відповідно до якого адвокатське об`єднання бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором;

- прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»;

- заявку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про надання юридичної допомоги № 936 від 01 липня 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатське об`єднання погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ;

- витяг з Акта № 3 про надання юридичної допомоги, від 05 липня 2024 року по стягненню заборгованості з ОСОБА_1 (усна консультація з вивченням документів - 4000,00 грн, підготовка пропозиції - 1 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 12 000,00 грн;

- копію платіжної інструкції № від 12 липня 2024 року про сплату за надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 від 07 червня 2024 року у розмірі 100 000,00 грн.

За змістом частин першої - шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною позивача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послуг адвоката та понесення ним витрат на правову допомогу.

Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Разом з тим, відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 155 грн 60 коп. витрат на правничу допомогу (17000,00 Х 12,68/100 =2 155,60 грн).

Щодо вимог про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.

На підтвердження понесення відповідачем судових витрат до суду надано:

- договір № 10 про надання правничої допомоги від 07 вересня 2024 року укладений між ОСОБА_1 та Адвокатом Ходак В.В. уклали цей договір про правову допомогу про таке: предметом даного Договору є надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту у справі № 707/2180/24; Адвокат на підставі звернення Клієнта приймає на себе зобов`язання з надання правової (правничої) допомоги, а саме: представництво інтересів Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах та організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без винятку суб`єктах владних повноважень, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими учасникам судового процесу (учасникам справи) положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КАС; особам, які беруть участь у проваджені в справі про адміністративне правопорушення положенням чинного в Україні КУпАП; в усіх без винятку органах виконання судових рішень із усіма без виключення правами передбаченими для учасників виконавчого провадження (в тому числі у відносинах із приватними виконавцями); в усіх без винятку органах нотаріату (в тому числі у відносинах із приватними нотаріусами); Вартість юридичних послуг (гонорар Адвоката) становить 20 000 (двадцять тисяч) гривень; Вартість юридичних послуг (гонорар Адвоката) мають бути оплачені наступним чином: 10 000 грн. оплачується після підписання договору на підставі рахунку; 11 000 грн. оплачуються після винесення та набрання законної сили рішення у справі;

- квитанцію № 6355-2699-53-56-6535 від 21 жовтня 2024 року на суму 10 000 грн 00 коп.

Докази понесених судових витрат на правничу допомогу подано стороною відповідача у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення нею витрат на правову допомогу.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем ОСОБА_1 послуг адвоката та понесення останньою витрат на правову допомогу, однак в розмірі 10 000 грн 00 коп., які підтверджено відповідною квитанцією.

Судом задоволено позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» частково, у розмірі 12,68 % від обсягу позовних вимог, а тому з позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, пропорційно до відхилених судом позовних вимог.

Отже, із позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути 87,32 % від 10 000 грн 00 коп., що становить 8 732 грн 00 коп.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 31 серпня 2019 року в розмірі 7 319 (сім тисяч триста дев`ятнадцять) гривень 99 копійок з яких: заборгованість по тілу кредиту 4 799 грн 99 коп., заборгованість за нарахованими процентами 2 520 грн 00 коп.

У решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Компенсувати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 383 (триста вісімдесят три) гривні 95 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 2 155 (дві тисячі сто п`ятдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на користь ОСОБА_1 на відшкодування витрат на правову допомогу суму в розмірі 8 732 (вісім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 00 копійок.

Ознайомитись з повним текстом судового рішення, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Суддя: В. В. Морозов