РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2652/24

04 листопада 2024 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

за участі:

представника позивача - прокурора Богельської О.Б.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Заступника керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів Комунальне підприємство "Рівненська обласна дитяча лікарня"

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Здолбунівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 25598 грн. 50 коп.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України щодо ОСОБА_1 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 08.09.2023

Зазначена ухвала суду набрала законної сили 27.03.2024 року.

Судом встановлено, що 08 вересня 2023 року приблизно о 14 год. 00 хв., у світлу пору доби, неповнолітній ОСОБА_1 не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А», керуючи мотоциклом марки «LIFAN LF175-10E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою 0-181007, в напрямку від с.Деражне Рівненського району Рівненської області до с.Дюксин Рівненського району Рівненської області, на відрізку дороги, що на відстані 300 м до с.Дюксин Рівненського району Рівненської області, в порушення вимог пунктів: 2.1 (а), 12.1, 12.6 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху під час руху, внаслідок чого, під час виїзду з заокруглення дороги праворуч по ходу його руху, допустив виїзд керованого ним мотоцикла за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де транспортний засіб контактував з огорожею та впав.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «LIFAN LF175-10E», реєстраційний номер НОМЕР_1 - неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебував на сидінні позаду водія, отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритої черепно- мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, "вогнищевої" внутрішньо-мозкової гематоми, що в клінічному перебігу ускладнилися "центральним" парезом лицевого нерву справа, яке згідно висновку судово-медичної експертизи, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Порушення ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо- транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та ортопедо-травматологічному центрі КП "Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради.

Відповідно до листа КП «Рівненська обласна дитяча лікарня», ОСОБА_2 перебувавна стаціонарному лікуванні з 08.09.2023 по 18.09.2023, витрати на його лікування складають 25 598 грн. 50 коп.

Джерелом фінансування витрат, понесених вказаним закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 є кошти Національної служби здоров`я України, саме кошти Державного бюджету.

Тобто, своїми протиправними діями ОСОБА_1 завдав шкоди інтересам держави в особі Національної служби здоров`я України на суму 25 598 грн. 50 коп.

У добровільному порядку ОСОБА_1 завдану закладу охорони здоров`я шкоду не відшкодував, просили суд стягнути з відповідача в дохід Державного Бюджету України витрати понесені медичним закладом на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 25 598 грню 50 коп.

Не погоджуючись з пред`явленим позовом, відповідачем по справі ОСОБА_1 , було подано до суду відзив на позовну заяву, в якій відповідач просить зменшити розмір позовних вимог з урахуванням його майнового та фізичного стану, а також розстрочити сплату судового збору покликаючись на норму ст.1193 ч.4 ЦК України, яка передбачає, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Обгрунтовуючи свої заперечення просить суд врахувати те, що кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.286 КК України є злочином з необережності, на сьогоднішній день є непрацевлаштованим та не має власного доходу, в результаті дорожньо-транспортної пригоди також отримав тілесні ушкодження, лікувався та надалі потребує лікування, в тому числі і оперативного втручання повторно.

Заступник керівника Здолбунівської окружної прокуратури подала до суду відповідь на відзив, а відповідач в свою чергу подав свої заперечення на відповідь на відзив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив та просила його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнав частково та просив суд зменшити розмір позовних вимог з урахуванням його майнового та фізичного стану.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів Комунальне підприємство "Рівненська обласна дитяча лікарня" в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 , який підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України щодо ОСОБА_1 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 08.09.2023 закрито. Ухвала суду набрала законної сили 27.03.2024 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною ухвалою встановлено, що 08 вересня 2023 року приблизно о 14 год. 00 хв., у світлу пору доби, неповнолітній ОСОБА_1 не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії «А», керуючи мотоциклом марки «LIFAN LF175-10E», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою 0-181007, в напрямку від с.Деражне Рівненського району Рівненської області до с.Дюксин Рівненського району Рівненської області, на відрізку дороги, що на відстані 300 м до с.Дюксин Рівненського району Рівненської області, в порушення вимог пунктів: 2.1 (а), 12.1, 12.6 (а) Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, проявив неуважність, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, не впевнився, що його дії будуть безпечними та не створять небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпеки дорожнього руху під час руху, внаслідок чого, під час виїзду з заокруглення дороги праворуч по ходу його руху, допустив виїзд керованого ним мотоцикла за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, де транспортний засіб контактував з огорожею та впав.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «LIFAN LF175-10E», реєстраційний номер НОМЕР_1 - неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебував на сидінні позаду водія, отримав тілесне ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою речовини головного мозку, травматичного субарахноїдального крововиливу, "вогнищевої" внутрішньо-мозкової гематоми, що в клінічному перебігу ускладнилися "центральним" парезом лицевого нерву справа, яке згідно висновку судово-медичної експертизи, відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження.

Порушення ОСОБА_1 вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, який вимагає від водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо- транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, за певних обставин ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності, хоча ця особа вчинила діяння, що містить ознаки складу злочину і ці діяння не вчинені під впливом обставин, що виключають злочинність діяння.

З приводу отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень неповнолітній ОСОБА_2 був госпіталізований до КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» та перебував на стаціонарному лікуванні у анестезіології та інтенсивної терапії та ортопедо-травматологічному центрі КП "Рівненська обласна дитяча лікарня" Рівненської обласної ради з 08.09.2023 по 18.09.2023 року.

Витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , 2006 року народження, складають 25 598 грн. 50 коп., що підтверджується повідомленням КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» від 22.04.2024 р. №537/01-09/24.

Із повідомлення Національної служби здоров`я України (НСЗУ) від 30.04.2024 року вбачається, що між НСЗУ та КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» укладено договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій та джерелом фінансування витрат, понесених вказаним закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 є кошти Державного бюджету.

Із повідомлення КП «Рівненська обласна дитяча лікарня» від 22.04.2024 р., Національної служби здоров`я України від 30.04.2024 року вбачається, що до суду з позовами до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину не зверталися, у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодовано, з метою запобігання бюджетних витрат, пропуску строків позовної давності, просили прокурора здійснити захист інтересів держави шляхом подання відповідного позову.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

У постанові Верховного Суду № 354/604/15-ц від 27.07.2022 року висловлено правову позицію, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19) та від 06 липня 2021 року у справі № 911/2169/20 (провадження № 12-20гс21).

Відповідно до ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави щодо відшкодування шкоди заподіяної злочином пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Встановлено, що у рамках кримінального провадження цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не подавався і таке питання судом не розглядалося.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1, ч.3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Відшкодування шкоди, заподіяної витратами на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Згідно до ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

У ході розгляду справи знайшло своє підтвердження те, що в діях відповідача ОСОБА_1 міститься склад деліктного правопорушення, зокрема доведено наявність його вини, протиправної поведінки та причинного зв`язку між такою поведінкою і настанням шкоди для держави в особі Національної служби здоров`я України у сумі 25 598 грн. 50 коп., у зв`язку з понесеними витратами на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Суд не приймає покликання відповідача на застосування норми ч.4 ст.1193 ЦК України та зменшити розмір відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_2 в медичному закладі, так як дана норма права містить обмеження - крім випадків, коли шкода завдана вчиненням кримінального правопорушення.

Також згідно із статтею 1206 ЦК України витрати понесені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, за вийнятком випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого , підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, і саме у розмірі фактичних витрат.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2 , 2006 року народження, у сумі 25 598 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 1166, ч. 1, ч. 3 ст. 1206 ЦК України, ст. 2, 3,13, 19, 56, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Заступника керівника Здолбунівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивачів Комунальне підприємство "Рівненська обласна дитяча лікарня" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного Бюджету України витрати понесені КП "Рівненська обласна лікарня на стаціонарне лікування ОСОБА_2 в розмірі 25 598,50 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім гривень 50 копійок) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратур судовий збір в сумі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн. (UA0015371, МФО 820172, ЗКПО 02910077, банк одержувача - Державна казначейська служба України, м. Київ, код класифікації видатків бюджету - 2800).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач:

Здолбунівська окружна прокуратура ( м. Здолбунів, вул. Княгині Ольги, буд. 36, Рівненський, Рівненська), .

Відповідач:

ОСОБА_1 , (житель АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено

11 листопада 2024 року.

СуддяЛ. А. Грипіч