Справа № 758/8210/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

02 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач добровільно їй допомоги не надає, а тому позивач звернулася із даним позовом до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2024 року головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

Ухвалою суду від 05 липня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу відповіді на відзив.

09 серпня 2024 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнала частково, в розмірі 8 000,00 грн.

27 серпня 2024 року позивач направила відповідь на відзив, де зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

11 вересня 2024 року представник відповідача направила до суду письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримала позицію, зазначену у відповіді на відзив на позовну заяву.

В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представником подано до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві 19 грудня 2019 року, про що було складено актовий запис №2440.

Від шлюбу у сторін є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 29 січня 2020 року.

Згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 21 квітня 2021 року, ухваленим у цивільній справі №758/3197/21, шлюб між сторонами розірвано.

В обґрунтування позову позивач стверджує, що після того, як вони з відповідачем припинили подружні відносини, дитина проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні, оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає.

Відповідач позов визнав частково, а саме у розмірі 8 000,00 грн., посилаючись на ч.1 ст. 141 СК України, згідно з якою батьки мають рівні права та обов`язки, а тому мати повинна також матеріально забезпечувати доньку, а не витрачати кошти на свої лише потреби.

Крім того, відповідач зазначив, що на його утриманні також знаходиться син від колишнього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також його непрацездатна мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має триваючі вади здоров`я та потребує лікування.

Вирішуючи доводи та заперечення сторін, а також надаючи оцінку наявним у справі доказам, суд враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, судом приймаються до уваги також положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також судом беруться до уваги положення ч. 5 ст. 183 ст. 182 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При розгляді даної справи суд також приймає до уваги, що частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищезазначені положення законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання їхньої неповнолітньої доньки.

Вирішуючи питання розміру аліментів, суд у відповідності до ч.1 ст. 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Зокрема, суд враховує наявність на утриманні відповідача сина від колишнього шлюбу, а також його непрацездатної матері.

При цьому, судом також враховується положення ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, згідно з яким за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8 000,00 грн. щомісячно, починаючи з 02 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.О. Ковбасюк