УХВАЛА

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 335/8422/19

провадження № 61-14667ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2019 року Запорізьке регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року позовні вимоги Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованість за кредитним договором у розмірі 414 727,99 грн, яка складається з 364 859,53 грн - заборгованість за тілом кредиту, 26 891,89 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 14 769,81 грн - заборгованість за пенею, 8 206,76 грн - за послуги із супроводу кредитного договору.Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» за період з 14 березня 2019 року по 26 липня 2019 року інфляційні витрати у розмірі 8 263,01 грн, 3 % річних від простроченої суми кредитної заборгованості у розмірі 4 315,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року, ОСОБА_1 , 09 вересня 2024 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року у цій справі відмовлено. У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2020 року у цій справі відмовлено.

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Заявники вказують, що апеляційний суд належним чином не оцінив причини пропуску строку на звернення з апеляційною скаргою.

Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарження.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просять поновити строк на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року, посилаючись на те, що повний текст оскаржуваної ухвали було отримано 26 вересня 2024 року, на підтвердження чого надано копії конвертів апеляційного суду, адресованих ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (згідно з даними сайту АТ «Укрпошта» поштові відправлення за трек-номерами 332 та 721 вручені 26 вересня 2024 року).

Оскільки причини пропуску процесуального строку є поважними, строк на касаційне оскарження на підставі частини третьої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України підлягає поновленню.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Право на апеляційний перегляд справи, яке гарантовано Конституцією України, реалізується у порядку, передбаченому процесуальним законом.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Статтею 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У постанові від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що сторона у справі має проявляти інтерес щодо ходу її розгляду судом. ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску. Такий підхід є складовою частиною принципу правової визначеності у площині запобігання перегляду остаточних судових рішень за відсутності вагомих для цього підстав.

Норма про відмову у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК України) не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема таким, як: «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи містять поштові повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 , а саме: копії ухвали суду першої інстанції про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у цій справі, а також копії позовної заяви з доданими матеріалами з відміткою про отримання 21 вересня 2019 рокуособисто ОСОБА_1 ; судової повісткипро виклик у судове засідання суду першої інстанції з розгляду цієї справи на 03 лютого 2020 рокуо 10:30 годині (у якому було оголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції), з відміткою про отримання 13 грудня 2019 рокуособисто ОСОБА_1 . Зазначені процесуальні документи направлялися на адресу: кв. АДРЕСА_1 , що зазначена заявницею в апеляційній та касаційній скарзі, і підтверджена відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 .

Також у матеріалах справи містяться тризаяви ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами цієї справи та видачу їй копії оскаржуваного рішення, а саме: заява від 16 січня 2024 року, у відповідь на яку складено акт від 30 січня 2024 року про відмову від ознайомлення; заява від 29 липня 2024 року, у відповідь на яку складено доповідну записку, в якій зазначено, що адвокат заявниці - Уткін О. Є. повідомив, що заявниця найближчим часом не має можливості з`явитися для ознайомлення зі справою; заява від 01 серпня2024 року з відміткою про отримання копії оскаржуваного рішення суду першої інстанції та ознайомлення з матеріалами вказаної справи адвокатом Уткіним О. Є. 09 серпня 2024 року

Встановивши, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд цієї справи з 2019 року, взявши до уваги, що апеляційна скарга подана 09 вересня 2024 року, тобто більше ніж через чотири роки після ухвалення оскарженого рішення, суд апеляційної інстанції, надавши оцінку обізнаності ОСОБА_1 про судове провадження та ухвалене у ньому судове рішення, відсутність обставин непереборної сили, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши приписи частини другої статті 358 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 358 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024року є необґрунтованою.

Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Запорізького регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором- відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити осам, які подали касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович