Справа № 314/5968/23
Провадження № 2/314/409/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15.05.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

справа № 314/5968/23;

провадження № 2/314/409/2024;

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ;

- відповідач ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ковальова Д.В.,

стислий виклад позицій сторін.

ОСОБА_1 звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу квартири, укладений 24 грудня 1998 року на Мелітопольській міській біржі нерухомості, зареєстрований за № 0514/1916.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.12.1998 між позивачем в якості покупця та відповідачем ОСОБА_2 в якості продавця на Мелітопольській міській біржі нерухомості укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 . Квартиру було продано за 3695 гривень, які продавець отримав від покупця до підписання договору купівлі продажу. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем були звільнені всі приміщення, передані ключі, він знявся з реєстрації за вказаною адресою. Ні заперечень, ні зауважень ніхто зі сторін по правочину не заявляв. Починаючи з 27 січня 1999 року позивач зареєстрований у вказаній квартирі та використовує її для проживання по теперішній час, а також регулярно оплачує комунальні послуги та утримує квартиру в належному санітарно технічному стані. На час укладення договору ні позивач, на відповідач не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.

Позивач та його представник у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити на тих підставах, що зазначені в позові. Проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

20.12.2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності, оскільки Розпорядженням голови Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» визначено територіальну підсудність судових справ, зокрема Приазовського районного суду Запорізької області, Приморського районного суду Запорізької області та Чернігівського районного суду - Вільнянському районному суду Запорізької області.

Ухвалою від 07.02.2024 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено права сторін.

Ухвалою від 23.03.2024 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, вислухавши позивача та його представника, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив

24.12.1998 між позивачем в якості покупця та відповідачем ОСОБА_2 в якості продавця на Мелітопольській міській біржі нерухомості укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 . Квартиру було продано за 3695 гривень, які продавець отримав від покупця до підписання договору купівлі продажу. На виконання договору відповідач того ж дня звільнив квартиру, передав позивачеві ключі та знявся з реєстрації. З цього часу позивач постійно і відкрито користується цією квартирою, однак на час укладення договору ні позивач, на відповідач не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно дост. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зіст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.12.1998 між позивачем в якості покупця та відповідачем ОСОБА_2 в якості продавця на Мелітопольській міській біржі нерухомості укладено договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 .

Таким чином, сторони досягли домовленості щодо усіх істотних умов договору про передачу права власності.

26 червня 1992 року Мелітопольським БТІ внесено дані до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 про власника ОСОБА_1 .

На даний час ОСОБА_1 позивач позбавлений можливості реалізувати своє право власності на належну йому квартиру, оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчено.

Згідно п.4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 р., що набрав чинності 01.09.2004 р., цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на правовідносини пов`язані з укладенням вищевказаного договору поширюється дія норм Цивільного кодексу України в редакції 1963 р., чинний на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 224 ЦК України в редакції 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 227 ЦК (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.

Згідно із ст.15 ЗУ «Про товарні біржі», який діяв на час укладення договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Таким чином, договір купівлі продажу спірної квартири, який посвідчений Мелітопольською міською біржею нерухомості, а не нотаріусом, станом на 1998 рік не суперечив чинному законодавству.

Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13.12.1995 р., зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 р. за № 31, передбачали договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею, як підставу для державної реєстрації права власності.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири, сплатив за придбане майно, договір, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, зареєстрований в Мелітопольському БТІ у передбаченому законом порядку, угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, позивач на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України в редакції 1963 року і ст. 49 ЗУ «Про власність» набув право власності на спірну квартиру і правомірно володіє нею.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оскільки договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріально, позивач позбавлений можливості розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 293 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Враховуючи, що на час укладення сторонами договору купівлі-продажу на біржі, законодавство не передбачало обов`язкової державної реєстрації як самого правочину, так і права власності, законодавство дозволяло укладати договори купівлі-продажу на біржі стосовно нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що позовні законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Підстав для відмови у позові суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору, вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-218, 280-284 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України, суд, -

вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності задовольнити.

2.Визнати дійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 24 грудня 1998 року на Мелітопольській міській біржі нерухомості між ОСОБА_2 в якості продавця та ОСОБА_1 в якості покупця, зареєстрований за № 0514/1916.

3.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 29.05.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 11.03.1998 Приазовським РВ УМВС України в Запорізькій області, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

29.05.2024