Справа № 182/4299/24
Провадження № 2/0182/2746/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.11.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

31.07.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Позов мотивовано тим, що 10.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №103214398. Відповідно до умов вказаного договору банк надав кредит в розмірі 3000 грн., а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 25.09.2021 року. Однак ОСОБА_1 не виконав умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості.

17.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №103214398 від 10.09.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 року, в тому числі за Договором про споживчий кредит №103214398 від 10.09.2021 року, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Разом з тим, станом на день звернення до суду відповідач, в порушення умов кредитного договору, не повернув отримані грошові кошти.

Загальний розмір заборгованості становить 22354,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3000,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 19354,50 грн., а також судовий збір в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Ухвалою про відкриття провадження від 07.08.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

22.08.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначає, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

29.08.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення.

03.09.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення.

05.09.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 вересня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №103214398, згідно умов якого товариство зобов`язувалось надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 3000,00 грн (п.1.1, 1.2), строком на 15 днів з 10.09.2021р (п.1.3), комісія за надання кредиту 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1), проценти за користування кредитом 4,50 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.3), а позичальник повинен був своєчасно повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (п.1.1). Додатком №1 до цього Договору є Графік платежів, а додатком №2 паспорт споживчого кредиту.

Оскільки укладений між сторонами кредитний договір вчинений в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, письмова форма даного правочину дотримана, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та не суперечить приписам ст.6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. При цьому, на виконання вимог ч.1 ст.638ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасно суд погоджується з доводами позивача, що довідкою про ідентифікацію підтверджено особу позичальника ОСОБА_1 ,тоді як стороною відповідача не наведено суду ніяких доводів та не надано достовірних доказів того, яким чином його персональні дані могли опинитися у розпорядженні ТОВ «МІЛОАН» та були використані товариством для укладення кредитного договору; з відповідними заявами до правоохоронних органів щодо вчинення стосовно нього шахрайських дій ОСОБА_1 не звертався.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 16.12.2020р. по справі №561/77/19 за схожих обставин і практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

17 грудня 2021 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор) і ТОВ «МІЛОАН» (Клієнт), а 10 березня 2023 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Фактор) і ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Клієнт), були укладені відповідні договори факторингу, за якими до позивача, як Нового кредитора, перейшло право грошової вимоги до ряду боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, серед яких значиться й борг ОСОБА_1 за укладеним із ТОВ «МІЛОАН» кредитним договором №103214398 від 10.09.2021р. у сумі 12004,50 грн., з яких: 3000,00 грн. борг за тілом кредиту, 9004,50 грн. заборгованість по процентам. Після цього, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» додатково нарахувало ОСОБА_1 проценти, що призвело до збільшення загального розміру кредитної заборгованості відповідача до 22354,50 грн., яку ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» і просить стягнути з ОСОБА_1 за даним позовом.

Водночас, за змістом положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази,що одержані з порушенням порядку,встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послалося на неналежне виконання (часткове виконання) ОСОБА_1 умов укладеного ним з ТОВ «МІЛОАН» Договору про споживчий кредит №103214398 від 10.09.2021р., у зв`язку з чим виникла кредитна заборгованість.

Разом з тим, надані ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», а також витребувані судом за його клопотанням, документи не підтверджують факт отримання ОСОБА_1 від ТОВ «МІЛОАН» коштів на підставі укладеного кредитного договору й, відповідно, наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у вищезначеному розмірі.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз окреслених норм дає підстави для висновку, що саме банківські виписки з рахунків позичальника є належними й допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Однак, позивачем не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу ОСОБА_1 ТОВ «МІЛОАН» були перераховані грошові кошти в обумовленому кредитним договором розмірі 3000,00 грн.

Платіжне доручення №32260009 від 10.09.2021р., розрахунки заборгованості, договори факторингу та реєстри боржників до них, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту та користування ним, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості. Адже ці документи створені попередніми кредиторами й самим позивачем, а, відтак, зазначена в них інформація, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Більше того, згідно витребуваних за клопотанням позивача в банку-емітента платіжної картки ОСОБА_1 (АТ «Перший Український Міжнародний Банк») первинних документів даний банк не підтвердив надходження коштів на картку ОСОБА_1 від ТОВ «МІЛОАН» за доданим до позовної заяви платіжним дорученням. Водночас зазначив, що емітентом і власником карток з BIN № НОМЕР_1 є Банк Конкорд, для отримання інформації від якого потрібно звернутися безпосередньо до цього банку.

Натомість, позивач після отримання судом зазначених доказів і наявності достатньо часу та можливостей (понад п`ять тижнів), у тому числі через електронний кабінет, своїм процесуальним правом на подачу клопотання про витребування інших додаткових доказів не скористався, розпорядившись своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Тому, за викладених обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд погоджується з доводами відзиву відповідача й приходить до висновку, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» усупереч положень 76-81 ЦПК України не було надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_1 від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» грошових коштів у заявленому позивачем розмірі, у зв`язку з чим неможливо й стверджувати про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором.

Водночас питання дійсності грошової вимоги, право якої відступалося за договорами факторингу, є предметом відповідальності клієнта перед фактором (ст.1081 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, даний позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суд відмовляє в повному обсязі, то у відповідності до положень ст.141 ЦПК України понесені товариством у справі судові витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.6, 203, 205, 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 625-629, 638-642, 1046-1055, 1077-1086 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст.2-5, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 258-268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева