Провадження № 4-с/750/30/24
У Х В А Л А

14 листопада 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії,

заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб,

в с т а н о в и в :

13 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій просить зобов`язати Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт та заборону відчуження з усього належного їй на праві власності нерухомого майна, накладений на підставі постанови Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження від 20 січня 2012 року, зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12094249.

Обґрунтовано скаргу, зокрема, тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2011 року в справі № 2/2506/459/11 позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором в розмірі 310041 грн. 89 коп., солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» у відшкодування судових витрат по 606 грн 66 коп. з кожного. 20 травня 2011 року на виконання вказаного рішення суду стягувачу - Відкритому акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» було видано виконавчі листи № 2/2506/459/11, які перебували на примусовому виконанні в Новозаводському відділі державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції. Вказані виконавчі документи надійшли за належністю із Центрального відділу державної виконавчої служби м. Чернігова, у зв`язку із чим 20 січня 2012 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про арешт майна боржника. 01 грудня 2014 року державним виконавцем Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції винесено постанови про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчих провадженнях на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». 03 грудня 2020 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив ОСОБА_2 , що його зобов`язання за кредитним договором були виконані у повному обсязі, а тому він звернувся до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо підстав не зняття арешту з належного йому на праві власності нерухомого майна. У задоволенні його вимог було відмовлено. 03 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльності державної виконавчої служби щодо незняття арешту з нерухомого майна. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2023 у справі № 750/14365/23, яка набрала законної сили, вказану скаргу було задоволено частково та знято арешт з усього належного ОСОБА_2 на праві власності нерухомого майна, накладеного на підставі постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 18.01.2021. При цьому було встановлено, що повне виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.01.20111 у справі № 2/2506/459/11 відбулося після повернення виконавчих документів стягувачу, а саме 01.12.2014. Також було встановлено, що даних про те, чи було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та що така виконувалась в примусовому порядку матеріали справи не містять. 08 липня 2024 року та 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 зверталася до Новозаводського відділу державної виконавчої служби міста Чернігова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту та заборони відчуження з усього належного їй майна. Проте, у задоволенні такої заяви було відмовлено, зокрема, з тих підстав, що відсутня інформація про сплату одним із солідарних боржників виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій під час виконання виконавчого листа № 2/2506/459/11, виданого 20.05.2011 Деснянським районним судом м. Чернігова. А також було зазначено, що не вбачається даних про винесення постанови про стягнення із заявниці виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Враховуючи відсутність з боку стягувача майновий претензій до ОСОБА_1 , наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на належне їй майно є втручанням у її право на мирне володіння ним, у зв`язку із чим остання звернулася до суду із даною скаргою.

У судове засідання ОСОБА_1 подала заяву про розгляд скарги за її відсутності, зазначивши, що вимоги скарги підтримує та просить суд її задовольнити.

Представник Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав.

11 жовтня 2024 року представник відділу надіслав до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що згідно даних з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та інформації, наданої Деснянським відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, обтяження нерухомого майна № 12094249 від 25.01.2012 внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № 345/13 від 20.01.2012, що була винесена державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції в межах виконавчого провадження № 30725322. Згідно витягу зі спецрозділу автоматизованої системи виконавчого провадження виконавче провадження № 30725322 з примусового виконання виконавчого листа № 2/2506/459/11, виданого 20.05.2011 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 , солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором в розмірі 310041 грн. 89 коп. та судових витрат у розмірі 606 грн. 66 коп, відкрито 20.01.2012. Цього ж дня державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 13.04.2012 в межах виконавчого провадження № 30725322 винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 31004 грн. 19 коп. У подальшому вказане виконавче провадження завершено відповідно до пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV, а виконавчий документ передано на примусове виконання до Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції. 01.12.2014 вказане виконавче провадження було завершене на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606- XIV. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження повторно вказаний виконавчий лист на примусове виконання до Відділу не надходив. Матеріали вказаних вище виконавчих проваджень № 30725322 та № 32329936 знищені у зв?язку із закінченням терміну зберігання, встановленого розділом XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5. Перевіркою даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що у подальшому зазначені виконавчі документи на примусове виконання до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходили. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV - у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв?язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Вичерпний перелік підстав для зняття арешту визначався у статті 60 Закону № 606-XIV. Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження інформація про сплату ОСОБА_1 чи солідарним боржником виконавчого збору та витрат, пов?язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, за виконавчими провадженнями № 30725322 та № 32329936 відсутня.

Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги сповіщений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань не подав.

Відповідно до частини другої статті 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

03 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» було укладено кредитний договір № 36-05/06/11/11/304/2008/132, відповідно до умов якого Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» надало ОСОБА_2 кредит.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2011 року в справі № 2/2506/459/11 позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/132 від 03 квітня 2008 року в розмірі 310041 грн 89 коп., солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» у відшкодування судових витрат по 606 грн 66 коп. з кожного.

На виконання вказаного рішення суду стягувачу - Відкритому акціонерному товариству Комерційний банк «Надра» було видано виконавчі листи № 2/2506/459/11.

Постановою державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 20 січня 2012 року в межах виконавчого провадження № 30725322 було накладено арешт на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухового майна № 12094249 від 25.01.2012. Цього ж дня державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.

ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.07.2024 № 385239779 (а.с. 30, 31).

13 квітня 2012 року в межах виконавчого провадження № 30725322 винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 31004 грн. 19 коп.

01 грудня 2014 року вказане виконавче провадження було завершене на підставі пункту 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження повторно виконавчий лист № 2/2506/459/11 на примусове виконання до відділу не надходив.

Відповідно до інформації, наданої Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «НАДРА» з ринку від 03 грудня 2020 року № 089-27-357/20, зобов`язання за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/132 від 03 квітня 2008 року, були виконані в повному обсязі (а.с. 10).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 листопада 2023 року по справі № 750/14365/23 (провадження № 4-с/750/26/23), яка набрала законної сили 07 листопада 2023 року, часткового задоволено скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та знято арешт з усього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , накладений на підставі постанови державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуженні від 18 січня 2012 року (а.с. 11-19).

08 липня 2024 року та повторно 14 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо зняття арешту з належного їй на праві власності майна, накладеного постановою Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 20.01.2012 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, посилаючись на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.11.2023 (а.с. 20-23).

Листом від 02 вересня 2024 року Новозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив заявника про відсутність підстав для зняття арешту. Посилаючись на те, що відсутня інформація про сплату одним із солідарних боржників виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій під час виконання виконавчого листа № 2/2506/459/11, виданого 20.05.2011 Деснянським районним судом м. Чернігова. Щодо посилання на ухвалу суду від 07.112023 по справі № 750/14365/23, то вона стосується зняття арешту з усього майна, належного на праві власності виключно ОСОБА_2 (а.с. 24, 25).

Як убачається з інформації з Єдиного реєстру боржників відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 відсутні (а.с. 28, 29).

Однією із основних засад судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (статті 129 Конституції України).

Відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV, який діяв на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (в редакції від 26.10.2014), виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Нормами частин третьої-п`ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV, який діяв на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (в редакції від 26.10.2014), було визначено, що з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, положення Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХIV, чинного на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не містили вимог про обов`язкове зняття державним виконавцем арешту з майна боржника у разі наявності письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа.

Такі положення містила стаття 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХIV, але у разі закінчення виконавчого провадження, чого в даному випадку не було.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Судом не встановлено порушень державним виконавцем чи посадовою особою Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції норм Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для визнання протиправною їх бездіяльністі.

Разом з тим, суд бере до уваги, що статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Особи, які зазнають порушення права мирного володіння майном, відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Суд враховує, що повне виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2011 року в справі № 2/2506/459/11 про стягнення заборгованість за кредитним договором № 36-05/06/11/11/304/2008/132 від 03 квітня 2008 року відбулося після повернення виконавчих документів стягувачу.

На даний час відкритих виконавчих провадженнь щодо стягнення вказаної вище заборгованості немає, стягувачем повторно виконавчі листи не пред`являлися, зобов`язання за кредитним договором боржником виконані в повному обсязі.

Даних про те, що було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору та, що така виконувалася в примусовому порядку, матеріали справи не містять.

Вказані обставини свідчать про відсутність обґрунтованих підстав для продовження існування арешту майна боржника та про те, що права боржника на розпорядження належним йому майном залишаються необґрунтовано обмеженими, не дивлячись на повне виконання судового рішення.

За таких обставин, враховуючи, що боржником були у повному обсязі виконані зобов`язання за кредитним договором після повернення виконавчих листів стягувачу, суд з метою відновлення прав ОСОБА_1 , які не має можливості відновити державний виконавець, оскільки відсутні відкриті виконавчі провадження, вважає за необхідне захистити її права шляхом зняття арешту з нерухомого майна.

Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 лютого 2023 року в справі № 639/858/21.

Керуючись статтями 258-261, 353, 354, 355, 447-451 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зняти арешт з усього нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 січня 2012 року.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя