Справа № 148/2727/23
Провадження № 22-ц/801/411/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Стадника І.М. (судді-доповідача),

суддів: Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Штифурко Л.А.,

у справі № 148/2727/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» (відповідач)

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Короткий зміст вимог

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в районний суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» про стягнення заборгованості в сумі 5 107 017 грн 60 коп. на підставі договору позики.

Рішення суду першої інстанції

Ухвалами Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року цивільну справу та заяву про забезпечення позову передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

10 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що ним вірно визначена підсудність цієї справи, адже позов подано до суду за правилами загальної підсудності, що передбачено ч. 2 ст. 27 ЦПК України. При цьому альтернативна підсудність, передбачена ст. 28 ЦПК України, в тому числі підсудність справи за місцем виконання договору, це підсудність за вибором не суду, а позивача, якому надається право за своїм вибором пред`явити позов в один із декількох визначених законом судів.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 29 січня 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Частиною 2 статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд іншого суду п. 9 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки предметом перегляду в суді апеляційної інстанції є ухвала суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку, і закон, яким він керувався

Приймаючи рішення про передачу справи та заяви про забезпечення позову на розгляд іншого суду Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції, застосував правила альтернативної підсудності, передбачені ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Такий висновок суд обґрунтував тим, що договором позики визначено місце його виконання - м. Київ, провулок Кутузова, будинок № 4, офіс № 2.

Оскільки оскаржуваною ухвалою вирішено передати цивільну справу на розгляд іншому суду, то суд відповідно прийняв рішення про передачу і заяви про забезпечення позову, що подана одночасно із позовною заявою, також до Печерського районного суду м. Києва.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Оскаржувана ухвала вказаним вимогам не відповідає, а колегія суддів з висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з пунктом 8 статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Пунктом 16 статті 28 ЦПК України встановлено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Отже відповідно до статті 28 ЦПК України підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки саме позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Верховний Суд в ухвалі від 02 липня 2018 року у справі № 552/9770/14-ц (провадження № 61-36739 ск18) вказав на те, що право вибору між судами, яким згідно із загальним правилом підсудності цивільних справ і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Таким чином, позивач скористався наданим йому правом визначеним частиною 16 статті 28 ЦПК України та звернувся із позовом до суду дотримуючись правил загальної територіальної підсудності.

Враховуючи, що місцезнаходження ТОВ «Ремонтник» за адресою: м. Тульчин Вінницької області, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування альтернативної підсудності, що є прерогативою саме позивача, а не суду, та передав справу на розгляд Печерського районного суду м. Києва.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, тому її необхідно скасувати як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, Суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» про стягнення заборгованості на розгляд іншого суду, а також ухвалу цього ж суду від 28 грудня 2023 року про передачу заяви про забезпечення позову на розгляд іншого суду у цій справі скасувати.

Справу №148/2727/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтник» про стягнення заборгованості, - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.М. Стадник
Судді: Ю.Б. Войтко
В.В. Сопрун