Номер провадження: 22-ц/813/5305/24
Справа № 497/2619/23
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судових засідань Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року, постановлено у складі судді Кравцової А.В., у приміщенні того ж суду

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 . до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

10.11.2023 позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього в розмірі 15000 грн. на користь відповідачки для утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до твердої грошової суми 2500 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позову позивач посилається на те, що рішеннями судів з нього стягуються аліменти, які, визначено судами, - у твердій грошовій сумі. Проти виплати аліментів на утримання своєї дочки він не заперечує, продовжує виплачувати кошти, але в меншому розмірі - посильному для нього, адже в нього погіршилося матеріальне становище через погіршення стану здоров`я і втрату через це роботи і доходів, а також - перебування на його утриманні родини, яка складається з матері і трьох сестер, одна з яких - неповнолітня, адже батько його помер, а мати не працює, що підтверджується довідкою старости і є підставами для зміни розміру аліментів, які з нього наразі стягуються на користь відповідачки. Щодо стану свого здоров`я він надає засвідчену лікарем довідку у перекладі на українську, хоча не хотів раніше розповсюджувати цю інформацію нікому, а, зокрема, - відповідачці і своїй дитині.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено.

З моменту набрання даним рішенням суду законної сили продовжувати стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), - аліменти для утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в твердій грошовій сумі - в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, і стягувати аліменти до 15.10.2037 року - до досягнення повноліття ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний стан позивача ОСОБА_1 погіршився, оскільки, відповідно до наданої довідки, до складу його сім`ї входять ще чотири особи, які не працевлаштовані, а згідно довідки лікаря - він серйозно хворіє; доказів наявності в нього доходів не вбачається.

Відповідачка заперечує проти задоволення вимог позову, згідно відзиву на позовну заяву, але доказів розміру доходів позивача суду не надала.

Таким чином, зменшення розміру аліментів за вимогою позову, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, а тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 для утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до досягнення цією дитиною повноліття, що відповідатиме потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з таким рішення суду адвокат Македонська І.О. звернулась з апеляційною скаргою в якій просить рішення Болградського районного суду Одеської області від 03.04.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення постановлено за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; із порушенням матеріального та процесуального права, що є підставами для скасування такого рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимоги.

Вказує, що ухвали про закриття підготовчого засідання судом першої інстанції не постановлялось. Учасники справи не повідомлялись про призначення судового засідання на 03.04.2024 в порядку, передбаченому ЦПК України. Інформація про призначене підготовче судове засідання на 03.04.2024 року завантажено до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» 04.04.2024 року, що свідчить про те, що судом була розглянута справа за відсутності належного та своєчасного повідомлення учасників справи про дату судового засідання, а також те, що судом розглянуто справу по суті без постановлення ухвали про закриття підготовчого судового засідання, що є грубими порушеннями положень ЦПК України.

Посилається на встановлені обставини постановою Одеського апеляційного суду від 05.09.2023 року по справі № 497/2452/2021 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, що не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

З дати ухвалення Одеським апеляційним судом постанови від 05.09.2023 по справі № 497/2452/2021 до дати складання та подання ОСОБА_1 позовної заяви про зменшення розміру аліментів пройшло всього близько 2-х місяців.

Відсутність офіційного працевлаштування, наявність мінливого, нерегулярного доходу досліджена Одеським апеляційним судом в рамках справи № 497/2452/2021, та вищезазначеною постановою від 05.09.2023 року встановлено, що Позивач працює моряком, отримує дохід закордоном, а його нерегулярний характер відповідно до чинного законодавства є підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі.

Зазначає, що ОСОБА_5 станом на дату подання позову є 55-річною жінкою, тобто не досягла ще навіть пенсійного віку. Доказів непрацездатності ОСОБА_5 позивач до позовної заяви не додав.

Посилання позивача на те, що його сестри не працюють також не має жодного значення в розрізі предмету позову. Доказів непрацездатності сестер позивач також не надав.

Довідка за підписом старости села Калчева № 427 від 17.10.2023 року не відповідає вимогам щодо належності, достовірності та допустимості доказів. Зазначення в такій довідці, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 офіційно ніде не працевлаштована не свідчить ні про непрацездатність матері позивача, ні про наявність потреби у матеріальній допомозі, ні факту перебування на утриманні у позивача.

Така довідка не відповідає вимогам допустимості доказів, визначених ч. 2 ст. 78 ЦПК України, відповідно до якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, Болградським районним судом Одеської області здійснено безпідставний висновок про наявність осіб на утриманні позивача за відсутності допустимих доказів.

Під час розгляду справи № 497/2452/2021 та визначення аліментів в твердій грошовій сумі Одеським апеляційним судом досліджувались в тому числі і посилання Позивача на наявне у нього захворювання, що відображено в постанові від 05.09.2023 року.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту його направлення на лікування за кордон, як і факту погіршення його стану здоров`я, втрати/часткової втрати непрацездатності.

За наявною у відповідачки інформацією, позивач з 23.02.2022 року на територію України не повертався, що зумовлено введеним на території України воєнним станом. Після завершення рейсу відповідач перебував на території Болгарії. Отже, причиною перебування позивача поза межами України є не факт направлення його на лікування, а введений на території України воєнний стан та ризик бути мобілізованим.

Позивачем не додано жодного допустимого доказу навість реальної наявності у нього вірусного гепатиту В, що може бути підтверджено лабораторними дослідженнями та медичними висновками про непрацездатність, належним чином оформленими. Перевірити достовірність та допустимість наданої довідки (амбулаторного листа від 24.10.2023 року) не вбачається за можливе, оскільки такі документи не легалізовані в порядку, передбаченому законодавством України.

Надана Позивачем «довідка (амбулаторний лист)» від 24.10.2023 року не відповідає вимогам ч. 8 ст. 95 ЦПК України, не легалізована, що свідчить про недопустимість такого доказу

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду шляхом передчасного повідомлення до електронного кабінету сторін. В судове засідання позивач не з`явився , заяв про відкладення розгляду справи не надав

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24.12.2020 року (спр. №497/1450/2020, а.с.42-43);

Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про її народження ( НОМЕР_3 , вид.17.10.2019р. Ізмаїльським міськрайонним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з 933), - сторони є батьками дітей (а.с.13);

Судовим наказом Болградського районного суду Одеської області від 23.11.2020 року (справа №497/1585/2020), з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 стягнуто аліменти для утримання їхньої спільної малолітньої дітини - в розмірі 1 / 4 частини усіх доходів ОСОБА_1 щомісячно - з 20.11.2020 року до 15.10.2037 року (а.с. 41);

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 08.11.2022 року (справа №497/2452/2021) ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів (а.с.32-35), але постановою Одеського апеляційного суду від 05.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вказане рішення задоволено частково та з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до 15.10.2037 року (а.с.36-40);

З довідки старости с. Калчева Василівської сільської ради Болградського району Одеської області №427 від 17.10.2023 року ОСОБА_1 має на утриманні матір, яка офіційно ніде не працює та рідних сестер, які також не працевлаштовані (а.с.15)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що матеріальний стан позивача ОСОБА_1 погіршився, оскільки, відповідно до наданої довідки, до складу його сім`ї входять ще чотири особи, які не працевлаштовані, а згідно довідки лікаря - він серйозно хворіє; доказів наявності в нього доходів не вбачається.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України визначений перелік обставин, які враховують судом при визначенні розміру аліментів.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 тощо, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на закріплені ЦПК України засади судочинства змагальність та диспозитивність, саме на позивачеві лежав процесуальний обов`язок довести вказані обставини.

Отже, зменшення розміру аліментів у даному випадку можливе лише при погіршенні спроможності позивача сплачувати аліменти у раніше призначеному судом розмірі, а також - із урахуванням інтересів дитини, що має довести позивач.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, ОСОБА_1 як на причину зменшення розміру аліментів посилається на проблеми зі здоров`ям та погіршення матеріального становища.

Проте апеляційний суд зазначає, що відсутність офіційного працевлаштування, наявність мінливого, нерегулярного доходу досліджена Одеським апеляційним судом в рамках справи № 497/2452/2021, та вищезазначеною постановою від 05.09.2023 року встановлено, що позивач працює моряком, отримує дохід закордоном, а його нерегулярний характер відповідно до чинного законодавства є підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, відповідно позивач не надав будь яких доказів щодо неможливості працевлаштування на даний час.

Мати позивача - ОСОБА_5 станом на дату подання позову є 55-річною жінкою, тобто не досягла пенсійного віку. Доказів непрацездатності ОСОБА_5 позивач до позовної заяви не додав.

Посилання позивача на те, що його сестри не працюють не має значення в розрізі предмету позову. Доказів непрацездатності сестер позивач також не надав.

Довідка за підписом старости села Калчева № 427 від 17.10.2023 року не відповідає вимогам щодо належності, достовірності та допустимості доказів. Зазначення в такій довідці, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 офіційно ніде не працевлаштована не свідчить ні про непрацездатність матері позивача, ні про наявність потреби у матеріальній допомозі, ні факту перебування на утриманні у позивача.

Крім того, посилання позивача, що фізично не має змоги працевлаштуватись для стабільного заробітку через погіршення стану здоров`я є необґрунтованими належними доказами.

Під час розгляду справи № 497/2452/2021 та визначення аліментів в твердій грошовій сумі Одеським апеляційним судом досліджувались в тому числі і посилання позивача на наявне у нього захворювання, що відображено в постанові від 05.09.2023 року.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту його направлення на лікування за кордон, як і факту погіршення його стану здоров`я, втрати/часткової втрати непрацездатності.

Надана довідка про хворобу не підтверджує неможливість працевлаштування на будь яку роботу.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодних належних та допустимих письмових доказів на підтвердження погіршення його матеріального становища та стану здоров`я після винесення рішення Одеським апеляційним судом від 05.09.2023.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Таким чином, вищевказані обставини, на яких гуртуються позовні вимоги ОСОБА_1 , не можуть слугувати правовою підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із юридичною природою спірних правовідносин і законом, що їх регулює, не врахував те, що постановою Одеського апеляційного суду від 05.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на вказане рішення задоволено частково та з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 15000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим судовим рішенням законної сили і до 15.10.2037 року і ту обставину що позивач через неповні два місяці після винесеної постанови не зазначивши нових суттєвих обставин звернувся з позовом про зменшення розміру аліментів, у зв`язку із чим рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 03 квітня 2024 року - скасувати.

Постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко