2-2429/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого судді Чулуп О.С.

за участю секретаря судового засідання Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із скаргою в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Леденчука Д.С. від 15.09.2023 року про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 40375,15 грн.

Скаргу обґрунтовано тим, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 47003559 відкрите на підставі виконавчого листа № 2-2429/2011 від 26.04.2012 року виданого Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, починаючи з 23.03.2011 року. Державним виконавцем було складено розрахунок заборгованості за період з 01.01.2019 року по 11 травня 2023 року згідно якого у скаржника утворилась заборгованість по сплаті аліментів на суму 80750,30 грн. Скаржник вказує, що 14.09.2023 року він перерахував кошти на рахунок державної виконавчої служби в розмірі 80750 грн. 30 коп. Скаржник зазначає, що 18.09.2023 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження 47003559, у зв`язку з тим, що дитина на утримання якої було стягнуто аліменти досягла повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 15.09.2023 року відсутня. 15.09.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу на позивача в розмірі 40375,15 грн. Позивач вважає дану постанову незаконною, оскільки станом на 15 вересня 2023 року позивча не мав заборгованості по сплаті аліментів. За такого просить постанову скасувати.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені судом.

Від представника державної виконавчої служби надійшов відзив на скаргу в якому останній просив відмовити в задоволенні скарги. Представник виконавчої служби зазначив, що постанова є законною, винесена у відповідності до вимог абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України про виконавче провадження та п. 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року та не порушує прав та інтересів сторін виконавчого провадження.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 2-2429/2011 від 19 грудня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом досліджено розрахунок Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві по виконавчому листу 2-2429/2011, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 11.05.2023 року складає 80750,30 грн. Розрахунок проведений за період з з грудня 2018 року травень 2023 року.

Судом досліджено копію квитанції від 14.09.2023 року згідно якої ОСОБА_1 сплатив на рахунок державного виконавця кошти в розмірі 80750,30 грн.

Судом досліджено постанову державного виконавця від 15.09.2023 року згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувача у розмірі 40375,15 грн. на підставі ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Судом досліджено постанову державного виконавця від 18.09.2023 року про відкриття виконавчого провадження № 72810762 з виконання постанови № 47003559 від 15.09.2023 року про стягнення з боржника штрафу в розмірі 40375,15 грн.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Така ж можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно абз.3 ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

З наданого скаржником розрахунку встановлено, що обрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем розпочато з грудня 2018 року.

Тобто, сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Згідно п. 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року та не порушує прав та інтересів сторін виконавчого провадженняВиконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу. Постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилається сторонам виконавчого провадження. Суми штрафів стягуються виконавцем з боржника після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Якщо після закінчення виконавчого провадження з виконання рішення про стягнення аліментів з підстав, передбачених пунктами 7, 9 статті 39 Закону, суми штрафів не стягнуто, постанова про накладення штрафу не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією. Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Таким чином положення абзацу 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто, зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Метою вказаної норми є створення економічних передумов для подальшого вдосконалення механізму забезпечення конституційного права дітей на достатній життєвий рівень та покращення матеріального забезпечення дітей у випадках, якщо батьки не дійшли згоди щодо способу утримання дітей і такий спосіб утримання дітей вирішується судом.

Суд виходить із наявності тривалої несплати позивачем аліментів на утримання своєї дитини, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а тому суд приходить до висновку, що накладення штрафу державним виконавцем, який стягується для утримання дитини, є справедливим та таким, що відповідає міжнародним принципам захисту прав дитини.

Суд не бере до уваги доводи заявника, що на час винесення постанови заборгованості не було, оскільки дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до позивача. Зазначену позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 24.11.2020 року по справі № 620/517/20.

Із наведеного слідує, що у державного виконавця були наявні усі правові підстави для накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, як це передбачено абз. 3 ч. 14 ст. ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, вищевказані дії державного виконавця відповідають вимогам чинного законодавства, а тому жодних правових підстав для скасування оскаржуваної постанови суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 447, 450-451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) по справі № 2-2429/11, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя