ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4657/24 Справа № 204/8603/19 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова Віталія Олексійовича на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова Віталія Олексійовича про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибаков В.О. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування вимог заяви представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибаков В.О. посилався на те, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року у справі №204/8115/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів та визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору визнано недійсною Додаткову угоду №1 Кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, укладену між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" 17 квітня 2013 року. Отже, після ухвалення рішення у цій справі №204/8603/19, що переглядається, та набрання ним законної сили, відповідачу ОСОБА_1 стали відомі обставини, які є істотними у цій справі і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи. Вказує, що зазначені обставини мають значення для ухвалення правильного рішення суду у справі, оскільки на їх підставі можна зробити висновок про відсутність підстав у банку права на стягнення пені у розмірі 17780,21 доларів США та процентів у розмірі 2108,30 доларів США. На підставі вищевикладеного представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибаков В.О. просив суд рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у справі №204/8603/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" відмовити у повному обсязі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано за нововиявленими обставинами. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яка виникла станом на 30 серпня 2019 року, у розмірі 19888 доларів США 84 центи. У задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 7526 грн. 93 коп.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2024 року у вступній та резолютивній частині ухвали про відкриття провадження від 19 травня 2023 року за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами та у вступній частині ухвали про витребування доказів від 31 серпня 2023 року виправити "за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості" на вірне "за позовом АТ КБ "Приватбанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості". У вступній частині та у першому абзаці резолютивної частин рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами виправити "за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості" на вірне "за позовом АТ КБ "Приватбанк" в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості". Другий-четвертий абзаци резолютивної частини рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року у цивільній справі за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами викласти у наступній редакції: "Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у цивільній справі №204/8603/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» в частині позовних до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - змінити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яка виникла станом на 30 серпня 2019 року у розмірі 19888 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят вісім) доларів США 84 (вісімдесят чотири) центи, яка складається із заборгованості за процентами за користуванням кредитом у розмірі 2108,63 доларів США та пені у розмірі 17780,21 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" до відповідача ОСОБА_1 - відмовити" (т.2 а.с.218-220).

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Рибаков В.О. просить рішення суду від 13 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" просить апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. залишити без задоволення, рішення суду від 13 лютого 2024 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою ст. 423 ЦПК України передбачені підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

При цьому неподання стороною або особою, яка бере участь у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених у ст.423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ст.423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, і за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі встановлено, 22 червня 2005 року між ЗАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNK0GK00000095, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредитні кошти, шляхом надання готівкою через касу банку, на термін по 19 червня 2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 46410,00 доларів США на придбання житла на вторинному ринку у розмірі 39000,00 доларів США та на оплату страхових платежів у розмірі 7410,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту та щомісячної комісії у розмірі 0,18 % від суми наданого кредиту, плюс суми, розраховані відповідно до п. 3.11 даного договору. Погашення заборгованості за цим договором повинно було здійснюватися щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця, а саме Позичальник повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі не менше 477,90 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка вбирає заборгованість за кредитом, щомісячною комісією та відсотками за користування кредитом (т.1 а.с.13, 14).

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору, при порушенні позичальником кожного із зобов`язань, передбачених у п.п.2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу.

17 жовтня 2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, згідно умов якої зменшено заборгованість, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди, до 17455,24 доларів США, а саме відсотки у розмірі 0,00 доларів США, комісія у розмірі 0,00 доларів США, пеня у розмірі 17455,24 доларів США; згідно до ст.ст.212, 651 ЦК України у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (Додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 17455,24 доларів США; пункт 1.1 договору викладено в наступній редакції: банк зобов`язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк по 19 червня 2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 67173,06 доларів США на споживчі цілі: споживчі потреби у розмірі 39000 доларів США, а також у розмірі 28173,06 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісяця плюс суми розрахованої відповідно до п. 3.11 даного договору. Періодом сплати слід вважати період з «15» по «20» число кожного місяця (т.1 а.с.15).

Відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала у зв`язку з чим, за розрахунком наданим позивачем, станом на 30 вересня 2019 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 57670,85 доларів США, з яких позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 20239,84 доларів США, яка складається із: заборгованість за процентами за користуванням кредитом у розмірі 2108,63 доларів США; заборгованість по комісії у розмірі 351 доларів США; пеня у розмірі 17780,21 доларів США (т.1 а.с.4-8).

З наданого банком розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором відповідачем ОСОБА_1 був здійснений 01 квітня 2019 року у рахунок погашення відсотків (т.1 а.с.8).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у цій справі №204/8603/19, що переглядається за нововиявленими обставинами, за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яка виникла станом на 30 серпня 2019 року у розмірі 19888,84 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати з оплати судового збору у розмірі 7526 грн. 93 коп. (т.1 а.с.120-128).

Вказане рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року набрало законної сили.

Зазначеним рішенням встановлено, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року та додаткової угоди №1 від 17 квітня 2013 року до кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року заборгованість у розмірі 19 888,84 доларів США, з яких заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2108,63 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 17 780,21 доларів США.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року у справі №204/8115/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживачів та визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано недійсною додаткову угоду №1 кредитного договору № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, укладену між ОСОБА_1 та АТ КБ "Приватбанк" 17 квітня 2013 року. Стягнуто з АТ КБ "Приватбанк" () на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. (т.2 а.с.75-78).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" залишено без задоволення. Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року залишено без змін (т.1 а.с.161-166).

Вказаними рішеннями суду першої та апеляційної інстанції встановлено, що додаткова угода від 17 квітня 2013 року до кредитного договору № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яка містить умови про зміни у витратах, зокрема, щодо збільшення розміру непоновлювальної кредитної лінії не шляхом реального збільшення суми кредиту, а за рахунок додавання суми пені, на яку відповідно до п.1 додаткових угод повинна бути зменшена заборгованість по кредиту, - є несправедливими та відповідно до ст.215 ЦК України недійсними. Недійсними є й умови додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту за рахунок збільшення сум на сплату страхових платежів з 7410 доларів США до 28173,06 доларів США, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а саме доказів наданих відповідачем, відповідно до меморіальних ордерів № 95 та 1822 від 22 червня 2005 року, на рахунок Страхової компанії "КРЕДО" за договорами страхування нерухомості та особистого страхування були перераховані кошти у розмірі 887 грн. та 985,75 грн., відповідно.

Враховуючи, що додаткову угоду №1 кредитного договору № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, на підставі якої було здійснено розрахунок заборгованості відповідачу ОСОБА_1 , визнано недійсною, встановлені у справі обставини є нововиявленими, тому заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є обґрунтованою.

Слід зазначити, розрахунок заборгованості здійснений на підставі умов чинного кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яким передбачено сплату за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості та пені у розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до нового розрахунку заборгованості, наданого банком суду 27 листопада 2023 року, банк врахував, що Додаткову угоду №1 Кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року визнано недійсною, сума спірного розміру заборгованості значно перевищує розмір заборгованості пред`явлений позивачем до стягнення під час подачі 05 грудня 2019 року позову до суду (розмір заборгованості за відсотками за користування кредитом збільшився з 2108,63 доларів США до 37984,25 доларів США, пені з 17780,21 доларів США, що еквівалентно 448594 грн, до 94328,76 грн) (т.2 а.с.3-13).

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК Україні суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, враховуючи, що скасування додаткової угоди №1 кредитного договору №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року призвело до збільшення суми заборгованості відповідача ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь банку, в межах заявлених позивачем 05 грудня 2019 року вимог, заборгованості саме за кредитним договором № DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року, яка виникла станом на 30 серпня 2019 року, у розмірі 19 888,84 доларів США, з яких заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 2 108,63 доларів США та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 17 780,21 доларів США, оскільки вказана заборгованість була нарахована банком лише за цим кредитним договором.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 429 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення заяви про перегляд судового рішення з підстав, визначених частиною другою, пунктами 1, 3 частини третьої статті 423 цього Кодексу, та скасування судового рішення, що переглядається, суд ухвалює рішення - якщо переглядалося рішення суду.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова В.О. про перегляд рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, скасувавши рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами, з ухваленням нового рішення суду.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального та процесуального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити, які ж саме складові розміру заборгованості є дійсними, є необгрунтованими. Відповідач свій контррозрахунок не надавала.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав стягнення процентів та пені за кредитним договором №DNK0GK00000095 від 22 червня 2005 року є безпідставними та спростовуються наявними доказами у справі.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди із рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рибакова Віталія Олексійовича - залишити без задоволення.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова