Справа № 727/6215/24
Провадження № 2-з/727/51/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Калмикова Ю. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

УСТАНОВИЛА:

18.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому він просить суд:

Стягнути з ОСОБА_2 : 800 000 (вісімсот тисяч гривень) 00 копійок - за основним зобов`язанням за Договором позики від 20 червня 2023 року; 160 000,00 гривень - неустойку; 5 969,19 гривень - 3% річних; 5 609,60 гривень - інфляційні витрати; 9 715,78 гривень - судовий збір.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2024 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Калмикову Ю. О. Справу фактично передано судді по реєстру 18.06.2024.

Судом в порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі.

18.06.2024 ОСОБА_1 до відкриття провадження у цивільній справі звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з заявою про забезпечення позову.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.06.2024 для розгляду заяви про забезпечення позову визначено суддю Калмикову Ю. О., в провадженні якої перебуває раніше подана позовна заява ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що 20 червня 2023 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено Договір позики (додаток-1 до позовної заяви), відповідно до якого Позикодавець надав, а Позичальник отримав грошові кошти у сумі 800 000 (вісімсот тисяч гривень) 00 копійок, які зобов`язався повернути на протягом 6 (шести) місяців з дня отримання коштів до 20 грудня 2023 року (двадцятого грудня дві тисячі двадцять третього року).

Факт отримання цих коштів підтверджується Розпискою, кладеною та підписаною власноруч Позичальником.

18 грудня 2023 року Позичальник надав Позикодавцю лист-прохання про пролонгацію строку повернення коштів, обґрунтовуючи своє прохання тим, що в останні місяці у Позичальника виникли фінансові труднощі, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я, та просив відстрочити повернення позики до 01 лютого 2024 року.

05 лютого 2024 року, у зв`язку з тим, що Позичальник не повернув позику, Позикодавець звернувся до Позичальника з Претензією, в якій містилася вимога про повернення позики протягом десяти днів.

У даній претензії, позивач попередив Позичальника, що у разі не повернення позики в повному обсязі та ненадання в заставу нерухоме майно зазначене в 8 договору позики протягом десяти календарних днів, позивачем, як Позикодавцем будуть вжиті заходи, передбачені Договором позики та законодавством України.

Станом на 15 червня 2024 року умови Договору позики щодо повернення грошових коштів Позичальником не виконані.

Крім того, Позичальник ухиляється від виконання пункту 8 Договору позики, згідно якого, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі у строк визначений пунктом 3 цього Договору, на вимогу Позикодавця, протягом 5 (п`яти) календарних днів, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, Позичальник зобов`язаний надати в заставу Позикодавцю наступне нерухоме майно:

-садовий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Гнідинською сільською Радою 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер: 20492598;

-земельну ділянку, загальною площею 0,1183 га кадастровий номер: :04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №663109, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №03 від 08 вересня 2006 року.

Дані обставини свідчать про невиконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики від 20 червня 2023 року та недобросовісність поведінки Позичальника.

У пункті 9 договору позики - сторони погодили, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі та у строк визначений пунктом 3 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплати Позикодавцю неустойку;

у разі порушення строку повернення позики більше ніж 30 днів, неустойка становить 10 % (десять відсотків) від суми неповернених коштів;

у разі порушення строку повернення позики більше ніж 90 днів, неустойка становить 20 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів;

у разі порушення строку повернення позики більше ніж 180 днів, неустойка становить 30 % (двадцять відсотків) від суми неповернених коштів.

Пунктом 10 договору позики - сторони погодили, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі та у строк визначений пунктом 3 цього Договору, для Позичальника крім неустойки наступає відповідальність, передбачена статтею 625 ЦК України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Станом на 20 березня 2024 року Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю суму позики у розмірі 800 000,00 гривень, а також: неустойку у 20% від суми позика в розмірі 160 000,00 гривень; 3% річних від суми позики в розмірі 5 969,19 гривень; інфляційні витрати в розмірі 5 609,60 гривень, тобто стягненню підлягає - 971 578,79 гривень.

25 березня 2024 року позичальник ОСОБА_2 звернувся до мене з Листом, в якому в чергове просить відстрочити повернення позики на невідомий строк, та вказує, що має намір продати об`єкти нерухомого майна, які зазначені в договорі позики як можлива застава у разі несвоєчасного повернення позики, та має після цього розрахуватися зі ОСОБА_1 та ще з іншими кредиторами.

Крім того, із змісту цього листа вбачається, що ОСОБА_2 в чергове ухиляється виконувати пункт пункту 8 Договору позики, згідно якого, якщо Позичальник не поверне позику у повному обсязі у строк визначений пунктом 3 цього Договору, на вимогу Позикодавця, протягом 5 (п`яти) календарних днів, з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, Позичальник зобов`язаний надати в заставу Позикодавцю наступне нерухоме майно, а саме:

1)садовий будинок

АДРЕСА_2 ) земельну ділянку, загальною площею 0,1183 га кадастровий номер: :04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз».

Вимогу про повернення позики або надання об`єктів нерухомості на виконання пункту 8 договору позики в заставу, Позикодавець вручив Позичальнику 05 лютого 2024 року, що підтверджується Претензією від 05 лютого 2024 року, про свідчить власноручний підпис ОСОБА_2 про особисте отримання, але яка на даний час невиконана,

З матеріалів справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37145799 від 23 березня 2024 року вбачається, що - садовий будинок АДРЕСА_1 , - належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності (рішення виконкому №143 від 28 серпня 2007 року), виданого Гнідинською сільською Радою 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер: 20492598, номер відомостей про речове право: 22398952.

З матеріалів справи та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №37145799 від 23 березня 2024 року вбачається, що - земельна ділянка, загальною площею 0,1183 га кадастровий номер: :04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №663109, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №03 від 08 вересня 2006 року.

Вважає, що наведені обставини свідчать про те, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує можливість у Відповідача, як власника майна, на власний розсуд розпоряджатися спірним майном, та неповернення Позивачу позику в повному обсязі та не відшкодування Позивачу збитків, завданих Відповідачем у наслідок несвоєчасного повернення коштів.

Вважає, що забезпечення позову є передбаченим законом тимчасовим обмеженням, яке полягає у захисті законних інтересів Позивача у разі коли Відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою ускладнення або неможливість виконання рішення суду, яке може бути ухвалене судом на користь Позивача.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищенаведене нерухоме майно, направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості порушення прав та законних інтересів Позивача. Застосування таких заходів забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Крім того, надані докази, що Відповідач не тільки не виконує взяті на себе зобов`язання повернути позику до 20 грудня 2023 року, але й ухиляєтеся від виконання пункту 8 договору позики (надання нерухомого майна у заставу), а також має намір відчужити це майно на власний розсуд третім особам.

Крім того, у своєму листі від 25 березня 2024 року Відповідач вказує що намагається продати будинок та земельну ділянку за 40 000,00 доларів США, але покупці пропонують суму меншу враховуючи воєнний стан та постійні ракетні обстрілів міста Києва та Київської області вартість нерухомості зніжується, - дані заходи забезпечення відповідають та є співмірними позовним вимогам та не порушують права учасників спору.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення (пункт 7 (абз.З) постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Тобто, існує реальна загроза зміни власника нерухомого майна шляхом його перепродажу, а відповідно існує ризик ускладнення або неможливості виконання судового рішення, у разі задоволення вимог Позивача.

На підставі викладеного просив суд: 1) накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності (рішення виконкому №143 від 28 серпня 2007 року), виданого Гнідинською сільською Радою 02 жовтня 2007 року, зареєстрованого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації 04 жовтня 2007 року, номер запису 1838 в книзі 6, реєстраційний номер; 20492598. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08. Номер відомостей про речове право: 22398952.

2) Накласти арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,1183 га, кадастровий номер: :04:001:0567, що розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин, садове товариство «Старз», що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯД №663109, виданого Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 травня 2006 року №2-1084, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №03 від 08 вересня 2006 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08. Номер відомостей про речове право: 22398701.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши клопотання про забезпеч ення позову, суд уважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З заяви про забезпечення позову вбачається, що ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на конкретно визначене майно відповідача.

Виходячи зі змісту ст. 149-150 ЦПК України, передбачений спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на конкретно визначене майно є співмірним із заявленими вимогами, у разі, якщо предметом спору є це майно і є підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду не надано.

Суд уважає, що у даному випадку способом забезпечення позову могло бути накладення арешту на майно у межах ціни позову.

За таких обставин, суд уважає, що заява ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-151, 258-260, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ю.О. Калмикова