Провадження № 2/127/1418/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області про стягнення моральної шкоди та просив стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на його користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої несплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законом порядку, що є порушенням його трудових прав.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.04.2024 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику та повідомлення сторін; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 .

01.05.2024 року відповідачем Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області було подано до суду відзив на позовну заяву від 29.04.2024 року № 622, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

10.06.2024 року позивачем ОСОБА_1 було подано до суду відповідь на відзив від 10 червня 2024 року, у якому позивач просив задовольнити позов.

Заперечення відповідачем Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області подане не було.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 пояснення по суті спору не подавалися.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлені такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 року у цивільній справі № 127/33297/21 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було відмовлено.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2023 року у справі № 127/33297/21 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення; позов ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено; визнано незаконним та скасовано наказ в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області - заступника начальника з будівництва доріг ОСОБА_2 від 05 листопада 2021 року № 135-к про звільнення ОСОБА_1 , провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності з займаної посади 05 листопада 2021 року; поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного уповноваженого з антикорупційної діяльності Служби автомобільних доріг у Вінницькій області; стягнуто з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 08 листопада 2021 року по день ухваленого судового рішення, у розмірі 867323,52 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів; допущено до негайного виконання рішення суду у частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі позивача.

Судове рішення набуло законної сили 01.08.2023 року.

Постановою Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 127/33297/21 постанову Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року було залишено без змін.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2024 року у цивільній справі № 127/33744/23 за позовом ОСОБА_1 до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: начальника Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії було задоволено позов; зобов`язано Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законом порядку, із нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 867 323, 52 грн. за період з 08 листопада 2021 року до 31 липня 2023 року включно, що стягнуто постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі №127/33297/21 на користь ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.03.2024 року у справі № 127/33744/23 апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року залишено без змін.

Судове рішення набуло законної сили 28.03.2024 року.

10.04.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано виконавчий лист № 127/33744/23.

На підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження ВП № 74725820.

У зв`язку із невиконанням вказаного рішення суду постановами головного державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Безрученком О.С. у ВП № 74725820 від 02.05.2024 року та від 21.05.2024 року на боржника Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області було двічі накладено штраф.

Отже, судове рішення не було вчасно виконано Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області.

При цьому, суд наголошує, що наявність або відсутність порушення трудових прав позивача у спірних правовідносинах не залежить від дати виконання судового рішення, оскільки таке порушення виникло з дня встановлення судом тієї обставини, що Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області було незаконно не обчислено та не сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у визначеному законом порядку, із нарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 867 323, 52 грн. за період з 08 листопада 2021 року до 31 липня 2023 року включно, що стягнуто постановою Вінницького апеляційного суду від 01 серпня 2023 року у справі № 127/33297/21 на користь ОСОБА_1 .

Несплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, безсумнівно, є порушенням трудових прав особи, оскільки ЄСВ це гарантія працівника на випадок хвороби, нещасного випадку, пов`язаного з роботою, професійного захворювання, безробіття, а також гарантія пенсійного забезпечення.

Дійсно, відповідно до ст. 2371 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 2371 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення, тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема, у вигляді одноразової грошової виплати.

Таким чином, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає за необхідне відшкодувати позивачеві ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі прожиткового мінімуму для працездатної особи, передбаченого з 1 січня 2024 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» - 3028 грн., що є обґрунтованою компенсацією за порушення Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області його трудового права на сплату ЄСВ.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно тягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 183,38 грн. судового збору, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 15,14 %).

Керуючись ст. 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 2371 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 3028 грн. моральної шкоди.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 183,38 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Антона Листопада, буд. 2а; )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

СУДДЯ