У Х В А Л А

Іменем України

21 червня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Негірьової О.Д.

за участю:

стягувача ОСОБА_1

представника стягувача - адвоката Якименка М.М.

представника боржника - адвоката Логінова К.Е.

розглянувши заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, по справі № 754/13869/23 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2024 ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи заяву тим, що 01.11.2023 державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Архіповим Д.М., постановлено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 з виконання судового наказу №754/13869/23 виданого Деснянським районним судом м. Києва 03.10.2023 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2023 року і до досягнення кожного з дітей повноліття. У вказаному виконавчому провадженні постановлено також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пеню, стипендію а інші доходи боржника від 13.02.2024. Вважає що судовий наказ є таким, що не підлягає виконання, оскільки 03.06.2024 Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.05.2024, по справі № 754/3063/22, задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2023 та постанову Київського апеляційного суду від 13.12.2023, по справі № 754/3063/23 в частині вирішення позовів про визначення місця проживання дітей скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким визначено місце проживання дітей почергово з кожним із батьків, у такому порядку: місяць з батьком ОСОБА_1 , місяць з матір`ю ОСОБА_2 . Резолютивна частина вищевказаної постанови також містить наступні імперативні приписи: Перший місяць, починаючи з 01 червня 2024 року, діти проживають з батьком. По завершенню місяця, протягом якого діти проживали з батьком чи матір`ю, в останній день той з батьків, з яким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіки іншого з батьків. Зважаючи на те, що спільні діти сторін, проживатимуть також із ОСОБА_2 і перебуватимуть на її утриманні, при цьому строк такого проживання дітей із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рівними. Отже із приписів вищевказаної постанови Верховного Суду прямо випливає, що ОСОБА_2 не є тим із батьків, який проживає окремо від дітей та на якого може бути покладено обов`язок щодо сплати аліментів за Судовим наказом. На підставі наведеного просить визнати Судовий наказ Деснянського районного суду м. Києва від 03.10.2023, по справі №754/13869/23, таким, що не підлягає виконанню.

21.06.2024 до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка М.М надійшли заперечення про визнання Судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до яких зазначено, що 03.10.2023 Деснянським районним судом видано Судовий наказ за заявою батька дітей ОСОБА_1 з підстав фактичного проживання обох дітей з батьком, та не участі матері у добровільному порядку утримання та забезпечення дітей. Водночас ОСОБА_2 у зв`язку із ухваленням Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду Постанови від 22.05.2024, по справі № 7543063/22, якою визначено місце проживання дітей почергово з кожним із батьків - місяць з батьком, місяць з матір`ю, подала до суду заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню. Вказують, що згідно норм СК України, аліменти одержані на дитину, є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними. Згідно із нормами ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тому у матері немає підстав втручатись в особисте життя дитини та позбавляти дитину власності на аліменти, які вона гарантовано має отримувати від матері, яка не проживає з дитиною більше року, оскільки дитина систематично та безперервно проживає з батьком є очевидним порушенням норм закону, а визнання судового наказу про стягнення аліментів з матері на дитину таким, що не підлягає виконанню є ніщо іншим як втручанням та позбавленням дитини власності і це очевидно, що є на шкоду та в порушенні інтересів дитини. На підставі наведеного просять заяву ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Логінов К.Е. заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підтримував, просив задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представника - адвокат Якименко М.М., заперечували проти задоволення заяви з підстав викладених в своїх запереченнях.

Представник Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішити справу на розсуд суду.

Дослідивши повно та всебічно матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню, з таких підстав.

03.10.2023 Деснянським районним судом міста Києва постановлено Судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2023 року і до досягнення кожного з дітей повноліття.

22.05.2024 Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, по справі № 754/3063/22, задоволено частково касаційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Деснянського районного суду міста Києва від 20 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року в частині вирішення позовів про визначення місця проживання дітей скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. Визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: місяць з батьком; місяць з матір`ю. Щомісячний період проживання дітей з кожним з батьків починається з першого дня місця та завершується останнім днем відповідного місяця. Перший місяць, починаючи з 01 червня 2024 року, діти проживають з батьком. По завершенні місяця, протягом якого діти проживали з батьком чи матір`ю, в останній день той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) дітей до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.

Відповідно до статті 160 ЦПК України Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

За змістом п. 4, 5 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ч. 8 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Окрім того, відповідно до ст. 173 ЦПК України суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Згідно із ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права убачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 в справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підтверджує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві: матеріально-правові групи (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторінки, прощенням боргу, неможливості виконання й інших, та процесуально-правових, до яких відносяться умови, що свідчити про помилкову видачу суду виконавчого листа, зокрема: видачу виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають повторному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як внаслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у випадку віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, після виконання також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені в цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язково встановити, з якої підстави може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних супутніх справ, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстави для визнання виконавчого документа такий, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, якщо немає матеріальних прав для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадкові видачі виконавчого документа, якщо його не потрібно було видавати, тобто випадкові помилкові видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа було змінено зміст рішення.

Суд також бере до уваги, що за змістом ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначено для розгляду справи за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як убачається з матеріалів справи та Постанови Верховного суду від 22.05.2024, малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , повинні почергово проживати з кожним з батьків, у такому порядку: місяць з батьком; місяць з матір`ю.

Зокрема під час проживання малолітніх дітей з матір"ю, в місяць її черговості, діти будуть перебувати повністю на її утриманні та її забезпеченні.

Отже за встановленими даними справи вбачається, що між сторонами визначений судом почерговий порядок щодо місця проживання дітей, що є перешкодою для звернення до суду із заявою про видачу Судового наказу на користь одного із батьків.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Зазначені вище обставини призводить до вирішення судом про можливість задоволення заяви ОСОБА_2 , оскільки судом беззаперечно встановлено, що на сьогодні діти мають місце проживання як з батьком так із матір`ю. Враховуючи, що черговість матері відбудеться, відповідно до обов"язкового усіма сторонами виконання Постанови Верховного суду від 22.05.2024, з 01.07.2024, суд вважає правильним саме з цієї дати визнати Судовий наказ 2н-754/811/23 (справа №754/13869/23) від 03.10.2023 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження» є завершальною стадією судового провадження.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", статтями 5-13, 432 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 про визнання Судового наказу таким, що не підлягає виконанню, по справі № 754/13869/23 за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів- задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню Судовий наказ 2н-754/811/23 (справа №754/13869/23) від 03.10.2023, виданий Деснянським районним судом м. Києва, про стягнення з стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 02 жовтня 2023 року і до досягнення кожного з дітей повноліття, з 01.07.2024.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.06.2024.

Суддя В.В. Бабко