Провадження № 6/761/935/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Решти Д.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

11.06.2024 року судді було передано матеріали цивільної справи.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року дану заяву було прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви в судовому засіданні 19.06.2024 року о 11 год. 00 хв.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав заяву та просив її задовольнити.

Позивач та її представник заперечували щодо задоволення вимог заяви, з підстав викладених у письмових запереченнях, в яких зазначено про те, що у своїй заяві ОСОБА_4 не наводить жодних обставин, що свідчили б про істотне ускладнення виконання рішення суду або такі, що роблять неможливим його виконання. Більше того, взагалі не вказує на його матеріальний стан, що не дозволяє йому здійснити погашення боргу, навіть одномоментно.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від від 29.11.2023 року у справі №761/43598/21, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.01.2024 року, задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_5 про визначення розміру заборгованості по аліментам та стягнення заборгованості по аліментам.

Визначено, що розмір заборгованості за аліментами ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2013 року у справі №2610/23392/2012 та за виконавчим листом №2610/23392/2012 від 08 квітня 2013 року Шевченківського районного суду міста Києва за період з 01 січня 2013 року по 10 березня 2020 року становить 2 498 972 грн. 85 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами згідно рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 березня 2013 року у справі №2610/23392/2012 та за виконавчим листом №2610/23392/2012 від 08 квітня 2013 року Шевченківського районного суду міста Києва за період з 01 січня 2013 року по 10 березня 2020 року в сумі 2 417 412 грн. 00 коп.

В подальшому, постановою Верховного Суду від 10.04.2024 року скасовано рішення першої та апеляційної інстанції, в частині стягнення заборгованості за аліментами, ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовної вимоги. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29.11.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30.01.2024 року в частині визначення розміру заборгованості за аліментами залишено без змін, поновлено виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29.11.2023 року в нескасованій частині.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положеннями частини першої, третьої статті 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

За частиною четвертою статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З аналізу викладених норм убачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі № 9901/598/19.

Таким чином, суд може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Представник відповідача у поданій до суду заяві зазначає, що його довіритель несе значні поточні витрати на навчання молодшого сина, що підтверджується оплатою вартості його навчання у British international School за 2023/2024 навчальний рік та щомісячною сплатою аліментів на його утримання. Також на утриманні у відповідача знаходиться син від іншого шлюбу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Викладені обставини та значні витрати на утримання дітей ускладнюють виконання рішення суду одномоментно, а тому наявні підстави для розстрочення його виконання на один рік, що в такому разі складатиме щомісячні виплати у розмірі 201 451,00 грн. Відповідач просить враховути ступінь вини відповідача у виникненні боргу по сплаті аліментів за 2015-2017 рр. визначеного судом розміру боргу. Наголошує увагу також на існування надзвичайних подій, що вплинули/впливають на можливість одномоментого виконання рішення суду, такими є події, що викликані поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а в подальшому обставини, пов?язані з широкомасштабним наступом російської федерації, що призвели до економічного спаду в державі та втрати значних доходів від бізнесу.

Вважає, що розстрочення виконання рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки 2 417 412,00 грн на один рік рівними платежами по 201 451,00 грн. впродовж 12 місяців не призведе до порушення прав позивачки чи дітей, враховуючи сплату відповідачем з 11.03.2019 р. на утримання молодшого сина по 20 270, 00 грн. щомісячно, з урахуванням суми індексації, а також оплати вартості навчання молодшого сина в British international School за 2023/2024 навчальний рік у розмірі 318 554, 00 грн., та враховуючи вік старшого сина.

В свою чергу, суд не приймає вказані мотивування, як такі, що можуть бути підставою та задоволення заяви представника відповідача та розстрочення виконання рішення суду, оскільки матеріали заяви не містять відомостей про дохід відповідача, зокрема, станом на час розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду, також не надано доказів отриманого доходу у 2023-2024 році, що як наслідок позбавляє можливості встановити дійсний майновий стан відповідача, рівень його доходів та констатувати неможливість невідкладного виконання рішення суду. Водночас, з наданих до суду документів стороною позивача прослідковується наявність у власності відповідача рухомого та нерухомого майна.

При цьому, суд зауважує, що наявність інших зобов`язань у відповідача, зокрема утримання сина від іншого шлюбу, оплати вартості навчання молодшого сина в British international School за 2023/2024 навчальний рік у розмірі 318 554,00 грн., не свідчить ні про винятковість, а ні про поважність причин неможливості невідкладного виконання рішення суду.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання у заяві щодо існування надзвичайних подій в Україні, поширенням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а в подальшому обставин, пов?язаних з широкомасштабним наступом російської федерації, оскільки в даних правовідносинах вони не свідчать ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду, оскільки відповідні обставини впливу на рівень доходів від бізнесу відповідача мають доводитися щодо конкретних правовідносин та підтверджуватись належними та допустимими доказами, які в даному випадку відсутні.

Окремо суд відзначає, що поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а в подальшому обставини, пов?язані з широкомасштабним наступом російської федерації, стосуються як боржника, так і стягувача, а тому не є підставою для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення.

Суд наголошує увагу на тривалості спірних правовідносин, оскільки заборгованість по аліментам виникла у відповідача за період з 01.01.2013р. по 10.03.2020р., на тривалості судового провадження щодо відповідних спірних правовідносин, а тому відстрочення виконання судового рішення призведе до порушення прав та законних інтересів спільних дітей сторін, в інтересах яких відповідні кошти мають бути використанні.

При цьому, судом враховано, що відповідач з дати поновлення виконання рішення суду в нескасованій частині, не здійснив добровільну часткову сплату визначеної заборгованості по аліментів за спірний період.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі № 761/43598/21, а тому, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 24.06.2024 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА