Справа № 136/1888/24
провадження № 2/136/464/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участю секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Липовець, у загальному позовному провадженні, цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на частку нерухомого майна по спадщині за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Турбівської селищної ради (далі відповідач), в якому просила:

- визнати за позивачем, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_2 .

Позивач обґрунтовує свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка квартири АДРЕСА_2 , яку позивач та їх малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийняли. Однак, за результатом вивчення нотаріусом поданих на вимогу відповідних документів, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав не визначення за померлим частки права власності на вищевказану квартиру після смерті чоловіка.

Ухвалою суду від 07.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу.

Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник у своїй письмовій заяві позов визнав і просив про розгляд без нього.

У судове засідання позивач та його представник не з`явились, а у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити.

Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання.

Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу припису ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2 - 4 ст. 1273 цього Кодексу.

В силу припису ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Суд встановив, що 03.04.1995 Вахнівським відділенням "Агромаш" Липовецького району як органом приватизації, було стверджено приватизацію кв. АДРЕСА_3 громадянину: ОСОБА_4 , та членам його сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 03.04.1995 №12.

ОСОБА_2 та позивач зареєстрували шлюб 17.07.2010, що підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, а після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшла частка квартири АДРЕСА_2 .

З матеріалів спадкової справи ОСОБА_2 №109/2023 вбачається, що він за життя заповіту не склав, а його спадщину, прийняла його дружина - позивач, а також прийняла її від імені малолітньої дочки шляхом подання до нотаріуса протягом шести місяців заяви відповідного змісту. При цьому батьки ОСОБА_2 відмовилися від його спадщини.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, і які не оспорює відповідач, а в сукупності на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи.

Суд встановив, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який не залишив заповіту, його спадщину, в силу ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч. 1 ст. 1270 ЦК України, прийняли дружина - позивач, вчасно подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, та в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня дочка ОСОБА_3 , і на яку, в силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України та ст. 1261 ЦК України, вони мають право. Батьки ОСОБА_2 відмовилися від його спадщини.

Однак, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав не визначення за померлим ОСОБА_2 частки права власності на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті чоловіка.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно, ч.ч. 1-2 ст. 370 ЦК співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю, законом, рішенням суду.

Таким чином, враховуючи, що набуття права власності чоловіка позивача ОСОБА_2 було здійснено в результаті приватизації, відповідно без визначення частки, а тому частки у майні, яке отримано свідоцтвом про право власності на житло від 03.04.1995 на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , були та лишаються рівними, а позивач та її дочка, мають право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало на праві спільної сумісної власності її чоловіку ОСОБА_2 .

Відповідно позивач та її малолітня дочка мають право на 1/2 частку права власності із 1/5 частки права власності померлого чоловіка та батька дитини ОСОБА_2 і відповідно мають право по 1/10 частці квартири АДРЕСА_2 .

Так, наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний.

Разом з тим, відповідачем визнано пред`явлені до нього позовні вимоги під час судового розгляду.

Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги: визнати за позивачем, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_2 , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Миру, буд. 42, м. Липовець, Вінницький р-н, Вінницька обл., ЄРДПОУ - 04326230) про визнання права власності на частку нерухомого майна по спадщині за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_3 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Дмитро КРИВЕНКО