Справа № 308/8534/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , третьої особи - ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 , розглянувши у порядку загального позовного провадження у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі - продажу

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі - продажу, згідно з яким просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., видавник: приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості з ДЗК, серія та номер: 25005294, видавник: Державний земельний кадастр, де вказано невідому особу власником земельної ділянки - ОСОБА_5 на підставі якого проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54882320 від 30.10.2020 р. о 20:18:32, приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 квітня 2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_6 у м. Ужгороді укладено споживчий кредитний договір №0 на суму позики у розмірі 31000 доларів СІЛА з поверненням кредиту у повному обсязі в термін не пізніше 18 квітня 2018 р. Для забезпечення кредитного договору №0 від 18 квітня 2008 р. того ж дня між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено з ОСОБА_3 , договір поруки №0; з позивачкою договір іпотеки №0 - за яким позивачка Іпотекодержателю передає в іпотеку земельну ділянку, межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯД №545287, виданого 07.03.2008 року Ужгородською міською радою, на підставі договору дарування земельної ділянки посвідченого 12.02.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М. В. за реєстром №563, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером - 201, і немає договірних змін, строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких позивачка, як Іпотекодавець, отримала право власності на предмет іпотеки. Площа земельної ділянки 0,0897 гектара, кадастровий номер :46:003:0097, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. 21 вересня 2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в справі № 2п-1965/10 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , як поручителя, про стягнення за споживчим кредитним договором №0 від 18 квітня 2008 року заборгованості на загальну суму всього кредиту в розмірі 265740 (двісті шістдесят п`ять тисяч сімсот сорок) грн. 97 коп., у зв`язку із тим, що строк повернення кредиту було визнано таким, що настав. В подальшому на адресу позивачки надійшло повідомлення №12-22/7004 від 29.02.2012 р. про відступлення прав вимог за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку, згідно з яким AT «УкрСиббанк» повідомляє про відступлення прав вимоги заборгованості за Кредитним договором №0 від 18 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_6 та Банком, по якому позивачка є майновим поручителем на підставі договору №6594 від 18.04.08 р. Право вимоги за кредитним договором відступлені банком ТОВ "КЕЙКОЛЕКТ" з місцезнаходженням за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Договору факторингу №2 від 13.02.2012 р. В кінці 2022 року та на початку 2023 року позивачка помітила, що на її земельну ділянку кадастровий номер :46:003:0097 приходять невідомі та підозрілі особи, які її повністю ігнорували та на запитання, що вони роблять на її земельній ділянці поводились досить агресивно і відмовлялись надавати відповідь. З метою з`ясувати всі обставини позивачка 27.03.2023 році звернулась до нотаріуса, з метою отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відносно своєї земельної ділянки за кадастровим номером :46:003:0097 за адресою: АДРЕСА_1 . Їй за №327096743 видано інформаційну довідку, що 30.10.2020 року приватний нотаріус Пономарьова Дарія Володимирівна, Київського міського нотаріального округу, м. Київ внесла запис про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, (з відкриттям розділу), індексний номер: 54882320 від 30.10.2020 20:18:32 на підставі договору купівліпродажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020, видавник: ОСОБА_7 , ПН Київського МНО; відомості з ДЗК, серія та номер: 25005294, видавник: Державний земельний кадастр, де вказано невідому мені особу покупцем і власником моєї земельної ділянки - ОСОБА_5 . Відомості про нового покупця та умови договору купівлі - продажу їй невідомі, так як не є офіційно стороною даного договору і у неї відсутня об`єктивна можливість отримати копію або оригінали вказаного документу, які є у приватного нотаріуса Пономарьова Дарії Володимирівни. За змістом ч.1 ст.33 та ч.І ст.35 Закону України "Про іпотеку" та умов договору іпотеки №0 від 18 квітня 2008 р. реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до ч.2 ст.35 Закону України "Про іпотеку». Належним необхідно вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі. Направлення такої вимоги Іпотекодавцю обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки. У разі дотримання Іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Таким чином, недотримання вимог ч.1 ст.35 Закону України "Про іпотеку" або встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі щодо належного надсилання Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. В такому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. Іпотекодержатель не надсилав позивачці жодного повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, при ньому відсутні обставини знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки, що унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотеко держателя, оскільки це є порушенням права власності, гарантованого ст.41 Конституції України, а також безпідставне позбавлення Іпотекодавця можливості на придбання предмета іпотеки або погасити наявну кредитну заборгованість. Невідомо також, за яку суму була реалізовано майно неуповноваженою на це особою та чи взагалі здійснювалась оплата за нього, тому вбачаються ознаки фіктивності даного правочину. Вищенаведені обставини дають обґрунтовані підстави для визнання договору купівлі - продажу серія та номер: 2112 від 30.10.2020 р. недійсним в судовому порядку. Тобто, для визнання договору купівлі - продажу недійсним серія та номер: 2112 від 30.10.2020 та витребування з незаконного володіння земельної ділянки кадастровий номер :46:003:0097, яка зареєстровано за іншим суб`єктом, є всі підстави, а саме: неповідомлення іпотекодержателем іпотекодавця (власника майна) про намір реалізувати предмет іпотеки, укладання договору купівлі - продажу неуповноваженою особою та за невідомою вартістю без узгодження з Іпотекодавием (експертної оцінки, тощо) продажу предмета іпотеки, за відсутністю доказів оплати за предмет іпотеки (фіктивність договору купівлі -продажу).

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2023 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2023 позовну заяву залишено без руху.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.10.2023 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2023 змінено в частині правового обґрунтування.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.11.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. 18.04.2008 р., між ОСОБА_6 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 18.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір іпотеки, згідно умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» земельну ділянку за адресою: м. Ужгород, район вул. Верховинської, позиція 53, Закарпатська область. У подальшому, ПАТ «УкрСиббанк» на підставі договору відступлення права вимоги за договором іпотеки відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки. Відтак, внаслідок укладення вказаної угоди ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу іпотекодержателя за договором іпотеки № 0 від 18.04.2008 року. Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем у разі порушення іпотекодавцем будь якого зобов`язання за цим договором або порушення боржником будь якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». За змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України "Про іпотеку". Таким чином, умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. На виконання вказаних вимог законодавства ТОВ «Кей Колект» направило на вказану в договорі адресу Іпотекодавця, рекомендованим листом вимогу про усунення порушень основного зобов`язання. Вказана вимога згідно поштового повідомлення про вручення отриманна Іпотекодавцем особисто. Належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення необхідно вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку. Отже, покладений на іпотекодержателя договором іпотеки та Законом України «Про іпотеку» обов`язок щодо письмового повідомлення за 30 днів до набуття права власності іпотекодавця про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Кей Колект» виконало, що підтверджується копією вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, доказами направлення їх та вручення, а отже доводи позивача про те, що ним не отримано відповідну Вимогу є необґрунтованими та повністю спростовуються доданими доказами. Щодо ціни спірного правочину з відчуження предмета іпотеки, зазначив наступне. Згідно з ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Тобто невиконання вимог ч.6 статті 38 Закону України «Про іпотеку» щодо встановлення ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна не має наслідком настання нікчемності такого правочину та не є підставою для визнання такого договору недійсним, однак може бути підставою для відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. На виконання вказаних вимог Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Кей Колект» уклало з ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» Договір на виконання робіт з незалежної оцінки ринкової вартості від 28.10.2020 року, за результатами виконання робіт встановлено: ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,0897 га, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 становить 198 560,00 гривень. Отже, посилання позивача на невиконання вимог законодавства щодо визначення вартості іпотечного майна на момент звернення на нього стягнення є голослівними та необґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на законі та доказах.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.12.2023 залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_5 .

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2024 відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 09.05.2024 ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.01.2024 скасовано, накладено арешт на спірну земельну ділянку.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2024 витребувано від приватного нотаріуса Пономарьової Дар`ї Володимирівни, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; договір купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., де вказано покупцем земельної ділянки - ОСОБА_5 та документи, які стали підставою для його підписання. Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) приватний нотаріус Пономарьова Д.В. зупинила свою нотаріальну діяльність з 15.08.2022 до закінчення воєнного стану в Україні, документи нотаріального діловодства та її архів мають перебувати за адресою розташування робочого місця такої.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.07.2024 витребувано від ТОВ "КЕЙ-КОЛЕКТ", копію договору купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., де вказано покупцем земельної ділянки - ОСОБА_5 та документів, які стали підставою для його підписання. ТОВ «Кей-колект» на ухвалу суду було надано відповідь, що виконати вимоги ухвали немає змоги, у зв`язку з тим, що матеріали кредитної справи та, зокрема, договір купівлі-продажу 2112, виданий 30.10.2020 знищено в результаті збройної агресії рф, долучено акт службової перевірки від 24.01.2023.

Представник відповідача ОСОБА_5 адвокат Андрейчук О.М. подав письмові пояснення, згідно з якими зазначив, що відповідачем ТОВ «Кей-Колект» було у встановленому порядку дотримано вимогу як іпотекодержателем про надіслання вимоги про усунення порушень та дотримано обов`язок через 30 днів звернути стягнення на майно. Враховуючи умову п. 4.1 договору відповідач вжила всіх необхідних дій для укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна з ТОВ «Кей-Колект». Вартість майна визначена у доданому витягу, вважає, що позивачем не доведено належними доказами наявність обставин для визнання договору недійсним.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Розгляд справи відкладався 25.12.2023, 22.01.2024, 22.02.2024, 21.03.2024, 22.04.2024, 07.05.2024, 29.05.2024, 24.07.2024, 13.08.2024, 23.08.2024, 18.09.2024, 15.10.2024 у зв`язку з необхідністю належного повідомлення сторін та учасників про розгляд справи судом, за заявою сторін, у зв`язку з необхідністю вирішення клопотань з процесуальних питань та їх виконанням.

У судовому засіданні представник позивача, позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

У судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Кей-Колект» додатково до відзиву додала, що умовами договору було передбачено іпотечне застереження, на підставі Закону України «Про іпотеку» було дотримано процедуру набуття майна у власність, дотримано порядок вручення вимоги про усунення порушень. До реєстрації подано належні документи, з позовною вимогою звернулась неналежна особа. Позивачем не доведено наявність підстав, передбачених ст. 203, 215 ЦК України.

Третя особа ОСОБА_3 просив задовольнити позовні вимоги. Вважає, що у даному випадку на підставі п. 5.2.1 та 5.2.2 не було укладено попереднього договору, тобто не дотримано встановлений договором порядок.

Третя особа ОСОБА_1 подала заяву про розгляд без її участі.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд без її участі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа - приватний нотаріус Пономарьова Д.В. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась судом про розгляд справи.

Заслухавши сторін, учасників, представників, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами даної справи встановлено та не заперечується сторонами, що АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №0 від 18.04.2008, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Данюк Л.В. за №489. Згідно з п. 1 вказаного договору іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 площею 0,0897 га, кадастровий номер :46:003:0097, на виконання договорів про надання споживчого кредиту №0 від 18.04.2008 та №0 від 18.04.2008. Вартість - 264839 грн.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється Іпотекодержателем у разі порушення Іпотекодавцем будь якого зобов`язання за цим Договором або порушення Боржником будь якого зобов`язання, що забезпечене іпотекою за цим Договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі, зокрема, позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Згідно з п. 5.2.1 договору звернення стягнення здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя; отримання іпотекодержателем права передати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку Закону України «Про іпотеку».

21 вересня 2010 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в справі № 2п-1965/10 задоволено позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , як поручителя, про стягнення за споживчим кредитним договором №0 від 18 квітня 2008 року заборгованості на загальну суму всього кредиту в розмірі 265740 грн. 97 коп.

Повідомленням №12-22/7004 від 29.02.2012 р. про відступлення прав вимог за кредитним договором або договором про відкриття та використання картрахунку AT «УкрСиббанк» повідомило позивачку про відступлення прав вимоги по заборгованості за кредитним договором №0 від 18 квітня 2008 року, укладеним між ОСОБА_6 та банком по якому позивачка є майновим поручителем на підставі договору №6594 від 18.04.2008 р. Право вимоги за Кредитним договором відступлені Банком ТОВ "КЕЙКОЛЕКТ" з місцезнаходженням за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8 на підставі Договору Факторингу №2 від 13.02.2012 р. Вказано реквізити для сплати заборгованості.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за номером інформаційної довідки 327096743 земельна ділянка за кадастровим номером :46:003:0097, площею 0,0897 на підставі договору купівлі-продажу 2112, виданого 30.10.2020, видавник: ОСОБА_7 , відомості з ДЗК, серія та номер 25005294, виданий 30.10.2020, ДЗК на праві власності належить ОСОБА_5 .

ТОВ «Кей Колект» направило на вказану в договорі адресу Іпотекодавця, рекомендованим листом вимогу про усунення порушень основного зобов`язання від 01.05.2019 вих. №735442/2, яка отримана позивачем особисто 31.05.2019 згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що також не спростовувалось позивачем.

Згідно з доданим висновком про вартість об`єкта оцінки ТОВ «Експертна оцінка майнових прав» станом на 28.10.2020 спірної земельної ділянки становить 198560 грн.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини першої статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з вимогами ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку", реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України Про іпотеку.

Згідно з вимогами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Оцінка предмета іпотеки не оскаржена, у даній справі протиправність оцінки не доводилась.

Так, статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18) дійшла висновку про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

До матеріалів даної справи додано виключно стисла форма - висновок про вартість оцінки майна, яким не передбачено заповнення вказаної позивачем інформації, такий самостійно розпоряджається своїми процесуальними правами, однак, повний звіт суду не надано, позивач не подавала доказів звернення за отриманням такого, клопотань про витребування такого також не подавав.

Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Позивач не обґрунтував, які саме права та легітимні інтереси було порушено укладенням оспорюваного правочину купівлі-продажу, серія та номер: 2112, виданий 30.10.2020 р., видавник: приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; відомості з ДЗК, серія та номер: 25005294, видавник: Державний земельний кадастр, де вказано особу власником земельної ділянки - ОСОБА_5 , на підставі якого проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54882320 від 30.10.2020 р. о 20:18:32, приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, не надав незважаючи на вжиті стороною та судом заходи оспорюваний правочин, не пояснив, які саме права та обов`язки змінились чи об`єктивно зміняться в майбутньому в бік погіршення в результаті укладення оспорюваного правочину, просте посилання на недотримання умов п. 5.2.1 та 5.2.2 договору іпотеки між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 позбавляє суд об`єктивно оцінити зміст оспорюваного правочину купівлі-продажу між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_5 на предмет його відповідності законодавству.

Враховуючи наведене та зважаючи на додані до матеріалів справи докази, суд вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено порушення своїх прав та законних інтересів при зверненні з даним позовом.

Щодо надання суду доказів невиконання виконавчого листа №2-1965/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кей-Колект» залишкової суми боргу в розмірі 264553,86 грн., слід відмітити наступне. Суд звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, дане питання стосується порядку виконання судового рішення та вирішується у іншому порядку та не є предметом даного судового розгляду.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити повністю. Скасувати заходи забезпечення позову у даній справі.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,76-89,95,258,259,263-265,280-284 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , про визнання недійсним договору купівлі - продажу - відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову у даній справі.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серія: НОМЕР_1 , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області 15.05.1998, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач 1: ТОВ "Кей-Колект", адреса: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, 12/оф.94/1, м. Київ, .

Відповідач 2: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Приватний нотаріус Пономарьова Дар`я Володимирівна, свідоцтво № 5119 адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), Паспорт НОМЕР_4 , виданий Ужгородським MB ГУМВС України в Закарпатській області 06.06.2014 р., поштова адреса: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда