КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

15 листопада 2024 року місто Київ

справа № 752/12699/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року зупинено провадження у вказаній справі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 10 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для зазначення поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року в період з 08 грудня 2023 року по 11 квітня 2024 року та доказів, що підтверджують вказані обставини.

21 жовтня 2024 року від позивача ОСОБА_3 на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява на виконання вимог ухвали Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року, в якій останній просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року.

В обгрунтування вимог, посилався на те, що присутність його представника у судовому засіданні 21 листопада 2023 року та оголошення повного тексту ухвали не звільняє Голосіївський районний суд міста Києва від обов'язку надіслати рекомендованим листом копії судових рішень.

Вказував, що чинним законодавством не передбачено, що сторона зобов'язана звертатися до суду із заявою для отримання копії рішення.

Зазначав, що оприлюднення судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень не скасовує обов'язок суду вчасно надсилати копії судових рішень учасникам справи.

Посилався на те, що у матеріалах справи відсутні докази вручення копії повного тексту оскаржуваного судового рішення позивачу, а супровідний лист наявний у справі не є належним та допустимим доказом.

Колегія суддів вважає, що зазначені позивачем ОСОБА_1 причини пропуску строку є неповажними виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п.2 ч.2 ст.354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або оспорюються, створено перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Проте, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з протоколу судового засідання від 21 листопада 2023 року, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні під час оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали (т.2, а.с. 49), а відтак, був ознайомлений з її змістом.

Відповідно до супровідного листа від 21 листопада 2023 року, Голосіївським районним судом міста Києва позивачу ОСОБА_1 було направлено копію ухвали суду від 21 листопада 2023 року (а.с.51).

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача після проголошення повного тексту оскаржуваної ухвали не звертався до суду із заявою для отримання її копії.

Повний текст оскаржуваної ухвали було надіслано для оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 21 листопада 2023 року, зареєстровано 21 листопада 2023 року, та опубліковано - 22 листопада 2023 року.

Виходячи з дати опублікування оскаржуваного рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, останнім днем для подання апеляційної скарги на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року є 07 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга подана до суду 10 квітня 2024 року.

Так, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на підготовку апеляційної скарги, яка за своїм змістом і формою буде відповідати усім вимогам процесуального закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.

У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, №17160/06 та №35548/06, § 34 від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз'яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Посилання апелянта на те, що чинним законодавством не передбачено, що сторона зобов'язана звертатися до суду для отримання копії рішення та те, що присутність його представника у судовому засіданні 21 листопада 2023 року та оголошення повного тексту ухвали не звільняє Голосіївський районний суд міста Києва від обов'язку надіслати рекомендованим листом копії судових рішень, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначено, що держави - учасниці Ради Європи зобов'язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи той факт, що представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні під час оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали, суду апеляційної інстанції не було надано пояснень, які підтвердженні належними доказами, що перешкоджало позивачу ознайомитися із оскаржуваною ухвалою раніше та подати належно оформлену апеляційну скаргу протягом строку, передбаченого ЦПК України.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки.

Присутність представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 у судовому засіданні під час оголошення повного тексту оскаржуваної ухвали свідчить про обізнаність сторони позивача про постановлення оскаржуваної ухвали.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що наведені позивачем ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду є непереконливими, неповажними, оскільки апелянтом не надано доказів наявності істотних перешкод чи труднощів, які унеможливили вчасне вчинення процесуальних дій з подачі апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 4 ч.1 ст.358 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

А тому, виходячи з принципів, розумності, справедливості, рівності учасників судового розгляду, а також враховуючи принцип правової визначеності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року подана з пропуском встановленого законом строку та наведені апелянтом підстави для поновлення пропущеного строку з урахуванням викладеного не є поважними, а тому пропущений строк не підлягає поновленню.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.358 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року про зупинення провадження, постановлену під головуванням судді Кордюкової Ж.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: