Провадження №2-о/524/318/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року

Суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Ковальчук Т. М., за участю секретаря судового засідання Воблікової І. О., заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 із покладенням на нього таких обов`язків: заборонити ОСОБА_2 строком на шість місяців наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 строком на шість місяців вести телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 строком на шість місяців особисто, а також через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому кривднику місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Свої вимоги щодо видачі обмежувального припису ОСОБА_1 мотивувала тим, що впродовж тривалого часу вона потерпає від домашнього насилля з боку свого чоловіка ОСОБА_2 , який ображає її та застосовує до неї психологічне та фізичне насильство, яке полягає у цькуванні, погрозах, психологічному тиску, висловлюванні нецензурної лайки в її адресу, погрозах фізичної розправи. Просила врахувати, що її чоловіка було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Однак, ОСОБА_2 , не зважаючи на вжиті поліцією заходи, продовжує вчиняти щодо неї насильство, погрожуючи розправою, а його агресія щоразу посилюється.

Ухвалою від 08 жовтня 2024 року суд прийняв заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи.

У судовому засіданні заявник підтримала заяву про видачу обмежувального припису з підстав, викладених у ній.

ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти застосування щодо нього обмежувального припису.

Дослідивши матеріали заяви та вислухавши доводи сторін, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (стаття 3 Конституції України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього відповідних обов`язків.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Отже, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

У судовому засіданні заявник звернула увагу суду на те, що, незважаючи на встановлення блокування вхідних телефонних викликів від ОСОБА_2 , він продовжує систематично їй телефонувати та надсилати повідомлення погрозливого характеру. На підтвердження цих обставин заявник надала суду для огляду свій мобільний телефон із відображенням на екрані вхідних викликів та смс повідомлення від ОСОБА_2 , який у судовому засіданні не заперечив цих обставин.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, встановив, що упродовж тривалого часу заявник постійно потерпає від психологічного насильства зі сторони свого чоловіка ОСОБА_2 . Заявник зверталася до правоохоронних органів про вчинення щодо неї домашнього насильства, у результаті чого 16 липня 2024 року працівник поліції видав терміновий заборонний припис серії АА № 173239 про вчинення домашнього насильства, а постановою від 18 вересня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука визнав винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП та наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170,00 грн.

При цьому зі змісту цієї постанови вбачається, що 16 липня 2024 року ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_1 , що полягали у душінні, образах нецензурною лайкою, внаслідок чого могло бути завдано шкоду фізичному та психологічному здоров`ю потерпілої.

Під час судового засідання ОСОБА_1 зауважила, що її чоловік ОСОБА_2 продовжує вчиняти щодо неї насильство, погрожуючи розправою, у зв`язку з чим наявні обставини, які загрожують її безпеці та здоров`ю.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про підтвердження вказаних заявником обставин про вчинення щодо неї психологічного насильства та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства з боку ОСОБА_2 .

За правилами частин другоїчетвертої статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього, зокрема таких обов`язків: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Суд, ураховуючи встановлені обставини та існування ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства, вважає, що з метою запобігання продовження здійснення ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 протиправних дій, слід задовольнити заяву та видати обмежувальний припис.

Керуючись статтями 4, 6, 10, 18, 258-259, 263-265, 273, 350-1 350-8 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , строком на 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше ніж 300 м до місця проживання постраждалої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_2 особисто, а також через третіх осіб розшукувати постраждалу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у невідомому кривднику місці, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стос овно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню і його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т. М. Ковальчук