Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 6/641/138/2024 Справа № 641/1009/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Музиченко В.О.

з участю секретаря Подосокорскьої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові заяву приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження з виконання рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.05.2023 р. у справі 641/1009/23, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики у сумі 287233,03 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 16080,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2872,29 грн., а всього стягнуто 306185,32 грн., крім цього, приватним виконавцем Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. вчинено виконавчий напис № 276 від 08.09.2022 р. на договорі позики за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб автомобіль Volkswagen Touareg 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за договором позики, що належить боржнику ОСОБА_1 . Згідно з матеріалами виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заведено спадкову справу № 15/2022 від 12.05.2022 у приватного нотаріуса ХМНО Голуб А.І., свідоцтва про право на спадщину не видавалися станом на 03.01.2024 р. в зв`язку з чим просить замінити сторону боржника ОСОБА_1 на його правонаступника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі матері ОСОБА_4 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, що, відповідно до положень ч.3 ст. 442 ЦПК України, не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторін виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Встановлено, що заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24.05.2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики №Х240621-26 від 24.06.2021 з Додатковою угодою № 1 від 30.12.2021 року у сумі 287233,03 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 16080,00 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2872,29 грн., а всього стягнути 306185 грн. 32 коп.

Приватним виконавцем Харківського міського нотаріального округу Вахрушевою О.О. вчинено виконавчий напис № 276 від 08.09.2022 р. на договорі позики за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб автомобіль Volkswagen Touareg 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 за договором позики, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. відкрито виконавче провадження № 7235360 з виконання виконавчого листа № 641/1009/23 від 04.07.2023.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. відкрито виконавче провадження № 71867424 з виконання виконавчого напису нотаріуса № 276 від 08.09.2022 р.

З відповіді приватного нотаріуса ХМНО Голуб А.І. № 07/01-16 від 03.01.2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_1 , 1982 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 нею відкрита спадкова справа № 15/2022 від 12.05.2022 р. На даний час із заявамии звернулись: ОСОБА_5 від імені малолітнього снта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - із заявою про прийняття спадщини; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 подав заяву про відмову від прийняття спадщини, яку 29.09.2022 р. відкликав та подав заяву про прийняття спадщини, яка подана з порушенням строків. Інших заяву не надходило. Також відомо, що у померлого є діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України. Місце їх реєстрації невідомо, оскільки заяв від них або їх представників не надходило. Станом на дату надання відповіді, жодних свідоцтв у спадковій справі не видавалось, жодних заяв з проханням видати свідоцтва про право на спадщину не надходило.

Згідно з частиною п`ятою статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Процесуальне правонаступництво в розумінні ст. 442 ЦПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, як на час вчинення виконавчого напису нотаріуса (08.09.2023 р.) та ухвалення судового рішення (24.05.2023 р.), так і на час відкриття виконавчого провадження (22.05.2023 р. та 25.07.2023 р.) його цивільна правоздатність була припиненою, а тому він не набув статусу боржника у виконавчому провадженні.

Статтями 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Звідси при вирішенні питання про заміну учасника справи та заміну сторони виконавчого провадження судам необхідно встановити коло всіх спадкоємців померлого боржника, які прийняли спадщину (за законом або за заповітом).

Згідно із частиною першою статті 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 Цивільного кодексу України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта вказаної статті 1281 Кодексу).

Відповідно до положень статті 1282Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Оскільки зі смертю боржника грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 Цивільного кодексу України. Стаття 1281 Цивільного кодексу України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до боргових зобов`язань. Сплив цих строків має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а також припинення таких зобов`язань (подібний правовий висновок викладено у пункті 39 постанови Великої Палати Верховного суду від 01 квітня 2020 року у справі N 520/13067/17 (провадження 14-397цс19)).

Звідси сплив строків, визначених частиною четвертою статті 1281 Цивільного кодексу України, має своїм наслідком і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права.

За таких обставин при вирішенні питання заміни учасника справи правонаступником в порядку та заміни сторони виконавчого провадження у разі смерті фізичної особи (боржника, відповідача) перш за все необхідно з`ясувати коло всіх спадкоємців померлої особи, а також встановити, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17( провадження №12-48гс20).

З вищевикладеного вбачається, що з`ясування кола всіх спадкоємців померлої особи та встановлення, чи пред`явлено кредитором вимоги до спадкоємців боржника, проводиться у порядку позовного провадження шляхом пред`явлення відповідного позову.

Отже, у задоволенні заяви про заміну боржника правонаступниками у порядку ст. 442 ЦПК Україна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259-260, 354, 442 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича про заміну сторони виконавчого провадження про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя -В. О. Музиченко