Справа № 682/1097/24
Провадження № 2/682/469/2024
РІШЕННЯ
06 листопада 2024 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря судого засідання Захарчук С.П.,
представника позивача, адвоката Горщара Б.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов із викладених підстав, щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - просили із відповідача не стягувати, оскільки відповідачем заявлений позов визнається.
Відповідач до суду подав заяву про визнання позовних вимог, вказавши що наслідки такого визнання йому зрозумілі.
Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до рішення Славутського міськрайонного суду від 25.11.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 січня 2016 року, розірвано, рішення суду набрало законної сили 27.12.2022 року.
Сторонами під час шлюбу було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 26.10.2020 року, стороною договору - покупцем виступив ОСОБА_2 . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.04.2024 року ОСОБА_2 вказаний титульним власником житлового будинку в АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 18.04.2024 року ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, іншого житла не має.
Позивачка із донькою проживають у будинку АДРЕСА_1 з липня та листопада 2020 року відповідно по теперешній час.
Відповідно до відомостей від 11.06.2024 року, наданих Державною прикордонною службою України, ОСОБА_4 виїхав із території України 02.02.2023 року та не вїздив по дату отримання такої інформації судом.
Згідно висновку спеціаліста ринкова вартість майна - житлового будинку в АДРЕСА_1 станом на 15.04.2024 року склала 435 851 грн.
Позивачкою внесено на депозитний рахунок ТУ ДСА у Хмельницькій області 217 826 грн. як компенсацію вартості за 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанцією від 24.09.2024, код 9355-4511-3842-8667.
Згідно квитанції від 18.04.2024 року позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 2179,26 грн.
За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статею 81 цього кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Дані норми Сімейного кодексу України кореспондуються із нормами Цивільного кодексу України, зокрема, статтею 372 , в якій зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Відповідачем заявлені позовні вимоги визнаються відповідно до змісту поданої ним до суду заяви датованої 15.10.2024 роком.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Керуючись ст.ст.5, 10-13, 76-82, 89, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2179,26 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.