ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/895/24 Справа № 185/6595/21 Головуючий у першій інстанції: Шаповалова І. С. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів, пені та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 01 березня 2020 року вона придбала в магазині, який використовується відповідачем у підприємницькій діяльності по АДРЕСА_1 , гладку, із нутрії, з капюшоном вартістю 7300,00 грн, що підтверджується товарним чеком на вказану суму. При придбанні шуби відповідачем було видано гарантійний талон на виріб, гарантійний термін у ньому встановлений 12 місяців. Після придбання у відповідача шуби в березні 2020 року, позивач за погодними умовами навесні 2020 року вже не використовувала товар, а просто зберігала у себе вдома. У наступному зимовому сезоні 2020-2021 року, будучи одягненою у шубу, позивачка попала під сніг, в результаті якого придбаний товар дуже змінив свій зовнішній вигляд в сторону погіршення. Вся шуба під впливом снігових опадів покрилася невідомими пластівцями, різко погіршилася текстура та колір хутра, вона буквально повністю змінилася, стала естетично негарною. Така ситуація змусила позивачку звернутися до магазину із претензіями на предмет якості придбаної шуби, а саме неналежного стану придбаного товару, що унеможливлює його використання. У березні 2021 року відповідач взяв у позивачки шубу для усунення недоліків, про що видав товарний чек, в якому дата отримання товару чомусь вказав 14 лютого 2021 року. Після цього товар позивачці не повернутий, на всі її звернення з приводу цієї ситуації відповідач нормальної відповіді не надає, посилається на різні надумані причини. Тобто, станом на даний час, з 14 лютого 2021 року (згідно дати виданого ним чеку) відповідач, прийнявши в позивачки товар неналежної якості, його не повернув, недоліки товару у встановлений законом термін не усунув. З цього приводу 07 червня 2021 року ОСОБА_3 надсилала ФОП ОСОБА_1 заяву, де виклала зміст своїх претензій та запропонувала замінити шубу на товар належної якості або повернути сплачені 7300,00 грн. за виріб та відповідно розірвати договір купівлі-продажу. Відповідач відмовилася отримати заяву, а сам лист був повернутий поштою у зв`язку із закінченням терміну його зберігання. В даний час відповідно до п.1 ч.2 ст.8 Закону України Про захист прав споживачів є всі підстави для розірвання укладеного між сторонами договору купівлі-продажу товару та повернення сплачених за шубу грошей, оскільки фактично недоліки товару, які були виявлені після його придбання є дуже істотними, оскільки вони взагалі не можуть бути усунені та їх можливе усунення потребує більше 14 днів ремонту. Окрім цього, відповідач має відшкодувати спричинену позивачці неправомірними діями моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивачка сильно обурена цинічною поведінкою представників відповідача, які, взявши значну грошову суму за шубу, не виконали своїх зобов`язань щодо передачі товару належної якості, фактично обманувши її. Позивачка на протязі тривалого часу не має можливості користуватися потрібною їй річчю, яка вкрай необхідна у повсякденному житті. ОСОБА_3 неодноразово зверталася до відповідача із проханням вирішити виниклу проблему мирним шляхом, що принижує її людську гідність. Окрім цього, позивачка сильно переживає з приводу того, що сталося, зокрема, що відповідач взагалі не поверне грошові кошти за товар, що спричиняє додаткові моральні страждання. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 5000,00 грн. Також відповідач зобов`язана сплатити неустойку на підставі ч. 9 ст. 8 Закону України Про захист прав споживачів в розмірі 1% з 01.03.2021 до 23.02.2022, що становить (360 днів х 1% х 7300,00 грн) 26280,00 грн. Тому, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила розірвати договір купівлі-продажу товару (шуби), укладений між нею та відповідачем 01 березня 2020 року, стягнути на свою користь з відповідача 7300,00 грн. сплачених за договором купівлі-продажу, неустойку в розмірі 26280,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн (а.с. 32-34).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачену за товар неналежної якості суму в розмірі 7300,00 грн, неустойку на 23.02.2022 в розмірі 26280,00 грн та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання від 07.06.2024 року про розгляд справи без участі апелянта та його представника.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 01 березня 2020 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого позивач придбала у відповідача товар - шубу, вартістю 7300,00 гривень, що підтверджується копією товарного чеку №б/н від 01.03.2020 (а.с. 7).

Також відповідачем було видано гарантійний талон на виріб (фабричний артикул 17225) терміном на 12 місяців (а.с. 6).

Під час експлуатації товару позивачкою було виявлено його істотні недоліки - шуба під впливом снігових опадів покрилася невідомими пластівцями, різко погіршилася текстура та колір хутра.

14 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 шубу із зазначенням для профілактики на фабриці, відповідно до копії товарного чеку від 14.02.2021 (а.с. 7).

Відповідач, прийнявши від позивачки товар неналежної якості, кошти за товар не повернула, недоліки товару не усунула. Будь-яких доказів спростування вказаних фактів ФОП ОСОБА_1 не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з видами діяльності, зокрема, виготовлення виробів із хутра (основний), інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, оптова торгівля одягом і взуттям, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_3 надіслала поштою ФОП ОСОБА_1 заяву від 07 червня 2021 року, в якій просила замінити шубу на товар належної якості, або повернути сплачені 7300,00 грн. за виріб на протязі 14 днів, однак поштове відправлення було повернуте без вручення адресату (а.с. 8, 9).

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 підтвердила, що товар (шуба) була повернута та прийнята продавцем магазину і по цей час знаходиться у ФОП ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання від 18.06.2024.

Частиною третьою статті 42 Конституції України закріплено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина перша статті 662 ЦК України).

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Відповідно до частин першої і третьої статті 698 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов`язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов`язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» (тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Згідно з частиною другою статті 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.

Визначення поняття гарантії якості товару міститься у частині першій статті 675 ЦК України, якою передбачено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості в момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема вищенаведеними частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що встановлений частиною другою статті 679 ЦК України обов`язок продавця довести факт виникнення недоліків товару після його передання покупцеві (якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару) покладається на нього у випадку, коли такі недоліки не є очевидними, оскільки в такому випадку покупець має можливість виявити ці недоліки і відмовитися від укладення договору або укласти його на інших умовах. Якщо ж покупець, маючи реальну можливість оглянути товар і виявити у ньому очевидні дефекти, не скористався цим правом до передання йому товару, а виявив їх після такого передання, то тягар доведення відповідно до частини першої статті 679 ЦК України покладається на нього.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 07 липня 2021 року у справі №591/2641/20.

Згідно частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (абзац другий частини першої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Частиною третьою вказаної вище статті передбачено, зокрема, що вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті.

За змістом абзацу першого частини п`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги.

За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін (абзац 1 ч. 6 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (абзац 3 ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення між сторонами договору купівлі-продажу від 01.03.2020 шуби з наданням гарантійного строку на виріб терміном на 12 місяців; установивши, що вказаний товар після виявлення покупцем істотних його недоліків був повернутий та прийнятий продавцем 14.02.2021 у межах гарантійного строку; враховуючи, що відповідачкою протягом чотирнадцяти днів (по 28.02.2021 року включно) шуба позивачці чи грошові кошти за товар не повернуті; доказів виникнення причин недоліку товару з вини позивачки суду не представлено, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для розірвання вказаного договору та стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплаченої за товар неналежної якості суми в розмірі 7300,00 грн.

Щодо доводів відповідачки про недоведеність позивачкою факту укладення між сторонами договору купівлі-продажу, колегія зазначає наступне.

У пункті 7 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що договір - це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).

В абзацах 2, 3 частини 11 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що під час продажу товару продавець зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ встановленої форми, що засвідчує факт купівлі, з позначкою про дату продажу або відтворити на дисплеї програмного реєстратора розрахункових операцій (дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій) QR-код, що дає змогу особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію з розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому містяться, або надіслати електронний розрахунковий документ на наданий споживачем абонентський номер чи адресу електронної пошти. Розрахунковий документ має бути виданий або створений в електронній формі не пізніше моменту передачі товару (послуги).

Розрахунковий документ це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (абзац дев`ятнадцятий статті 2 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Відповідачкою не представлено будь-яких належних та допустимих доказів на спростування факту видачі нею чи працівником точки продажу (магазину, тощо) товарних чеків від 01.03.2020 та від 14.02.2021, які містять інформацію про товар, його кількість та вартість, підписи продавця та відтиски печатки ФОП ОСОБА_1 .

Зокрема, доказів підробки відтиску печатки ФОП ОСОБА_1 на товарних чеках від 01.03.2020 та від 14.02.2021, звернення з цього приводу до правоохоронних органів, тощо - суду не представлено.

Відповідачем не надано також доказів відсутності трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та продавцем магазину - ОСОБА_5 .

Колегія також зауважує, що, згідно змісту апеляційної скарги, відповідачка не заперечує факту продажу позивачці товару, а лише зазначає про його недоведеність у даній справі.

Недоведеним є обґрунтування в апеляційній скарзі, що шуба була пошкоджена через неправильне її використання позивачкою, зокрема, внаслідок носіння її під снігопадом.

Саме на споживача покладається обов`язок довести наявність істотного дефекту продукції, а тягар доказування причин виникнення недоліку товару покладений на продавця.

Указаний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №559/388/17, провадження №61-30670св18, від 14 січня 2021 року у справі №755/11237/17, провадження №61-39639св18, від 26 січня 2022 року у справі №755/5301/16-ц, провадження №61-5129св 21.

Висновку експерта чи іншого належного доказу, що виникнення недоліку товару (шуби) сталося з вини покупця (позивачки), відповідачкою не представлено; клопотання про призначення відповідної судової експертизи - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару (абзац третій частини дев`ятої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Отже, за період з 01.03.2021 (перший за останнім днем 14-ти денного строку з дня повернення товару продавцю 14.02.2021) по 23.02.2022 (у межах позовних вимог) неустойка згідно вказаної вище норми становить 26280,00 грн (7300,00 грн / 100 х 360 днів).

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

Крім цього, таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

У цих висновках суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.04.2023 у справі №199/3152/20 (провадження №14-224цс21) з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, (провадження №12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, (провадження №14-623цс18) (пункт 85).

При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №920/1013/18, від 26.03.2020 у справі №904/2847/19).

При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 19 січня 2024 року у справі №911/2269/22.

Зважаючи на наведене, враховуючи, що розмір пені (26280,00 грн) значно перевищує розмір збитків (7300,00 грн), колегія дійшла висновку, що нарахований розмір пені повинен бути зменшений до достатнього та необхідного розміру 7300,00 грн, які підлягають стягненню з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до частин 1 та 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки щодо неї самої, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 року у справі №607/4341/20).

Частиною другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Встановивши завдання позивачці моральної шкоди внаслідок недоліків продукції, необхідністю докладати додаткових зусиль для доведення факту істотних недоліків придбаного нею товару, звертатися до відповідача та до суду із заявою та позовною заявою, тривалого часу неможливістю користування товаром, або грошовими коштами, сплаченими продавцю за товар; виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та співмірності, наявні підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

Окрім того, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення апелянта про слухання справи судом першої інстанції заслуговують на увагу. Матеріали справи не містять належних доказів повідомлення відповідачки про час та місце проведення судового засідання місцевим судом 23.03.2022 року згідно положень статтей 128-130 ЦПК України, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Судова повістка, яка направлялась відповідачу, повернулась до суду без вручення її адресату з довідкою поштового працівника адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 37).

Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (ч. 11 ст. 128 ЦПК України).

Однак, матеріали справи не містять доказів розміщення не пізніше ніж за десять днів оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про слухання даної справи судом першої інстанції 23.03.2022 року.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, допустивши порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ч. 2 ст. 22 «Про захист прав споживачів»).

За положеннями частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог та враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1298,71 грн (немайнова вимога 908,00 грн + майнова вимога 908,00 грн х 43,03%).

Судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем судового збору при поданні апеляційної скарги (2724,00 грн) покладаються частково на апелянта, пропорційно задоволеним позовним вимогам (немайнова вимога 1362,00 грн + майнова вимога 1362,00 грн х 43,03%). А інша частина, пропорційно відмовленій частині позовних вимог, підлягає компенсації відповідачці за рахунок держави, у порядку встановленому КМУ, в розмірі 775,93 грн (1362,00 грн х 56,97%), згідно квитанції АТ КБ ПриватБанк від 13.11.2023 року (а.с. 118).

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, стягнення коштів, пені та моральної шкоди задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу товару (шуби), укладений 01 березня 2020 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець).

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачену за товар грошову суму в розмірі 7300,00 грн, пеню у розмірі 7300,00 грн, моральну шкоду в сумі 2000,00 грн, а всього 16600 (шістнадцять тисяч шістсот) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у сумі 1298 (одна тисяча двісті дев`яносто вісім) грн 71 коп.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсувати за рахунок держави, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, пропорційно відмовленій частині позовних вимог, у розмірі 775 (сімсот сімдесят п`ять) грн 93 коп, згідно квитанції від 13.11.2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова