Справа № 453/983/24
№ провадження 2/453/437/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

21 червня 2024 року м. Сколе

Суддя Сколівського районного суду Львівської області Ясінський Ю.Є., розглянувши та перевіривши на відповідність вимогам ЦПК України матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного податкового університету про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного податкового університету про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду.

Згідно із ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви таких документів позивачем не долучено.

Суд позбавлений можливості вирішити питання про прийняття справи до розгляду та відкриття провадження у справі, оскільки така заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

У відповідності до ст. ст. 1, 2 Закону України «Про судовий збір» за подання заяв, скарг до суду на всій території України справляється судовий збір, платниками якого є, громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи у тому числі іноземні) та фізичні особи- підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Таким чином, на виконання приписів ч.4 ст. 177 ЦПК України, перевіркою матеріалів вищевказаної позовної заяви, зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, справляння судового збору не підтвердилось, а документів, що підтверджують сплату судового збору не виявлено, як і не надано суду доказів про звільнення позивачки ОСОБА_1 від сплати зазначеного судового збору на підставі одного із пунктів, визначених Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно підпункту 1 пункту 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру від прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та моральної шкоди.

У позовній заяві позивач посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», проте наведені заявником посилання є безпідставними в частині сплати судового збору за вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди з огляду на таке.

Пунктом 1 частиною першою статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

За змістом положень статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) негайно після проголошення судового рішення наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин.

Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежуються трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позов містить вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду в розмірі 50699 грн. 16 коп.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру (стягнення середнього заробітку) в сумі 1211 грн. 20 коп.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, у якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі N 761/11472/15 Верховний суд дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди (як за вимогу майнового характеру) в сумі 1211 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, позовна заява позивачки підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме, сплатити судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення моральної шкоди та 1211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, що разом складає 2422 грн. 40 коп.

При цьому, судовий збір слід сплатити на рахунок отримувач коштів: ГУК Львiв/Сколівська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA0013901; код класифікації доходів бюджету: 22030101.

З більш детальною інформацією стосовно сплати судового збору можна ознайомитись за посиланням на вебсторінку: https://sv.lv.court.gov.ua/sud1320/gromadyanam/tax.

Окрім цього, за змістом ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати допозовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1 та 2 ст. 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Суддею встановлено, що серед переліку доданих документів до позовної заяви відсутній паспорт громадянки України чи еквівалентний документ, необхідний, зокрема, для встановлення особи-позивачки ОСОБА_1 , а також для перевірки її право- та дієздатності, такий недолік підлягає усуненню.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказану позовну заяву подано без додержання вимог ст. 177 ЦПК України та положень Закону України «Про судовий збір», тому її слід залишити без руху, надавши позивачці ОСОБА_1 термін для виправлення недоліків, зазначених у мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, позивачці ОСОБА_1 слід також роз`яснити, що інститут залишення позовної заяви без руху це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання до відкриття провадження в справі.

Керуючись статтями 14, 175, 177, 260-261, 353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного податкового університету про стягнення середнього заробітку за затримку виконання рішення суду - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків заяви протягом десяти днів з дня вручення їй копії ухвали.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, заява буде вважатся неподаною і повернута заявнику.

Ухвала судді, в силу положень ч. 2 ст. 261 та ч. 1 ст. 353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ю.Є. Ясінський