Справа № 216/5608/24
провадження №2-о/216/208/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання: Кравець А.С.

без участі заявників та згідно ст. 247 ЦПК України, без застосування технічних засобів

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 м. Кривого Рогу в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

12.08.2024 року заявники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представником яких на підставі довіреності є ОСОБА_3 , через систему "Електронний суд" звернулися до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Заява подана в порядку окремого провадження.

В обґрунтування своєї заяви, заявники зазначили, що вони перебувають у шлюбі з 24 березня 2024 року. Шлюб було зареєстровано Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 111.

Від шлюбних відносин у заявників народилися двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після фактичного розірвання шлюбних відносин мешкають разом з матір`ю. Спору що до їх місця проживання та утримання між батьками немає, усі ці питання вирішені у добровільному порядку про що між сторонами є договір.

Шлюбні відносини між заявниками припинені приблизно з 01.07.2024 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Спору що до поділу спільного майна також не мають. На сьогоднішній час заявники обидва вважають подальше зберігання їх шлюбних відносин недоцільним та просять суд розірвати цей шлюб. Заявники підтверджують, що рішення про розірвання шлюбу вони обоє прийняли остаточно і змінювати його не мають наміру, вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей.

У судове засідання заявники не з`явилися, у поданих додатково до суду заявах, зазначили, що просять суд розглядати справу за їх відсутністю, претензій не мають, заяву підтримують та просять задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 24 березня 2024 року. Шлюб було зареєстровано Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 111, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Від шлюбних відносин у заявників народилися двоє дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після фактичного розірвання шлюбних відносин мешкають разом з матір`ю. Спору що до їх місця проживання та утримання між батьками немає, усі ці питання вирішені у добровільному порядку про між батьками дітей є договір.

Шлюбні відносини між заявниками припинені приблизно з 01.07.2024 року. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, єдиного подружнього бюджету не мають. Спору що до поділу спільного майна також не мають. На сьогоднішній час заявники обидва вважають подальше зберігання їх шлюбних відносин недоцільним та просять суд розірвати цей ш підтверджують, що рішення про розірвання шлюбу вони обоє прийняли остаточно і змінювати його не мають наміру, вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей.

В судовому засіданні було встановлено, що заявники мешкають окремо, не ведуть сумісного господарства, не мають спільного бюджету, на примирення не згодні. Між заявниками досягнуто згоди щодо здійснення ними батьківських прав та визначення місця проживання неповнолітніх дітей.

Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.2 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.109 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Заявники підтверджують, що рішення про розірвання шлюбу вони обоє прийняли остаточно і змінювати його не мають наміру, вони прийшли до того, що вони не можуть бути разом. Вважають подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, та таким, що суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України, такий шлюб розривається судом.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Керуючись положеннями ст. ст.110, 109 СК України, ст. ст.10-13, 258, 259, 263-265, 268, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Спільну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 24 березня 2024 року Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 111, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прізвища заявників залишити без змін.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Центрально-Міського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та актового запису про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Заявники по справі:

Заявник: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заявник: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя М. В. БУТЕНКО