Провадження № 2/679/619/2024
Справа № 679/1486/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стасюка Р.М.,

секретаря судового засідання Гомілко К.Е.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання», Акціонерне товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що є спільною сумісною власністю,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання», АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «ВП «Хмельницька атомна електрична станція» про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що є спільною сумісною власністю.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка вказує, що з відповідачем по справі ОСОБА_3 перебуває у родинних відносинах, зокрема, останній є її сином. Позивачка зазначила, що вона та відповідач проживають по АДРЕСА_1 , в приватизованих ними кімнатах №98-99. Кімнату №99 розмірами 12,8 кв.м. займає позивачка ОСОБА_1 , а кімнату №98 розмірами 13.3 кв.м. займає відповідач ОСОБА_2 , за вказаною адресою сторони зареєстровані та проживають з 2009 року.

Спірні кімнати приватизовані належать сторонам на праві спільної сумісної власності, загальна площа житла становить 31,9 кв.м. житлова площа 26.1 кв.м. кімната №98 13,3 кв.м.; кімната №99 12,8 кв.м.; також, вказані кімнати мають допоміжні приміщення: вбиральню площею 3,2 кв.м., коридор площею 6,5 кв.м.

Незважаючи на родинні зв`язки, між сторонами виник спір щодо порядку користування спільним житлом в частині оплати за користування комунальними послугами. Відповідач ігнорує права позивачки в користуванні кімнатами, що призводить до конфліктів, а на її неодноразові звернення щодо встановлення порядку користування квартирою та спільно сплачувати комунальні послуги відповідач відмовляється це робити.

Врегулювати спір мирним шляхом сторони не можуть, тому позивачка змушена звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх прав і просить встановити порядок користування житловим приміщенням частини секції гуртожитку загальною площею 31,9 кв.м., до якої входять кімнати АДРЕСА_2 , а саме: виділивши у її користування ізольовану кімнату площею 12,8 кв.м., у користування відповідача ОСОБА_2 виділити кімнату площею 13,3 кв.м., коридор та вбиральню залишити в спільному користуванні. Стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 21 жовтня 2024 року.

21 жовтня 2024 року відкладено судовий розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України.

У строк встановлений судом відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву.

Будь-які інші процесуальні дії у справі не вчинялися.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою з особистим підписом відповідача.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №286984535, №286966594 від 26.11.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належать на праві спільної сумісної власності кімнати № АДРЕСА_3 , будинок; загальною площею 31,9 кв.м., житлова площа 26.1 кв.м.

Відповідно до технічного паспорту спірне житлове приміщення складається з двох відокремлених житлових кімнат та підсобних приміщень згідно плану секції спільного заселення у гуртожитку №2, АДРЕСА_3 та експлікації, що вказаний у технічному паспорті загальна площа квартири становить 31,9 кв.м., житлова площа 26.1 кв.м. Кімнати: 1-а кімната (за планом 3) 13,3 кв.м.; 2-а кімната (за планом 4) 12,8 кв.м.; також кімнати мають допоміжні приміщення: вбиральню площею 3,2 кв.м. та коридор площею 6,5 кв.м., які знаходяться у спільному користуванні.

Відповідно до Реєстру Нетішинської міської територіальної громади ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , кімнати №98,99. Також, за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_1 .

Як вбачається з довідки Управління соціального захисту населення м.Нетішин №103 від 28.05.2024 року відповідач ОСОБА_2 , отримує соціальну допомогу як особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, станом на квітень 2024 року у розмірі 2361,00 гривень.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України, передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За правилом ч.3 ст.319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1 та 2 статті 355 ЦК України, передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. яУ разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, співмірні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 3 жовтня 2018 у справі № 363/928/16, від 26 травня 2021 у справі № 750/11539/18, від 12 серпня 2021 у справі № 644/5579/19, від 8 вересня 2021 у справі № 761/44705/19, від 15 вересня 2021 у справі № 719/637/20.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, володіють і користуються їм спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України при розділі майна, яке знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними чи законом.

Згідно ст.383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічні правила містить також стаття 405 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 391 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовом про захист приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Із технічного паспорта слідує, що житлова площа кімнат у спірному приміщенні частини секції становить 26,1 кв.м., таким чином, ідеальна доля у житловій площі кожного із співвласників спірної житлової площі становить 13,05 кв.м. (26,1 кв.м/2=13,05 кв.м.).

Спірне житлове приміщення складається із двох кімнат площею 13,3 кв.м. та 12,8 кв.м., а тому виділити кожному співвласнику житлове приміщення такого розміру, що відповідало б їх частці, не можливо.

У цій справі спір стосується не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику по 13,05 кв.м. ізольованого приміщення, житлової площі на одну особу, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено в постанові Верховного Суду від 07 лютого 2022 року в справі № 182/3348/19.

Враховуючи викладене та те, що встановлення порядку користування квартирою між співвласниками не тягне за собою припинення права спільної часткової власності чи зміну часток у праві власності кожного із співвласників, іншого варіанту користування спірним житловим приміщенням відповідачем не запропоновано, з метою вирішення наявного спору, суд вважає за можливе встановити запропонований позивачкою порядок користування спірним житловим приміщенням між співвласниками.

Суд вважає, що виділення в користування позивачці ОСОБА_1 житлової кімнати площею 12,8 кв.м, що менше ідеальної долі, а відповідачу ОСОБА_2 житлової кімнати площею 13,3 кв.м., що більше від ідеальної долі, дозволяє відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток співвласників ідеальним, у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність.

При цьому, таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 4, 12, 15, 81, 137, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання», Акціонерне товариства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» про встановлення порядку користування житловим приміщенням, що є спільною сумісною власністю - задовольнити.

Встановити порядок користування житловим приміщенням частини секції у гуртожитку № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 12,8 кв.м., у користування ОСОБА_2 житлову кімнату площею 13,3 кв.м.; коридор та вбиральню, залишити у спільному користуванні всіх співвласників.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Треті особи, без самостійних вимог:

Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі філії «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція» (місцезнаходження: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, );

Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання», , юридична адреса: просп.Незалежності, буд.31, м.Нетішин, Шепетівський район, Хмельницька область, 30100.

Суддя Р.М. Стасюк