Справа № 646/9866/23
№ провадження 2/646/765/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Литвинова А.В.

при секретарі Білецькій А.К.,

за участі представника відповідачки адвоката Мозгової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові справу за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

До Червонозаводського районного суду м. Харкова звернувся позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» з позовом до відповідачки ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30800 грн., інфляційні витрати в сумі 805,20 грн., три відсотки річних у сумі 169,61 грн., стягнути витрати у вигляді сплаченого судового збору розмірі 2 147,20 грн. та стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.03.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали кредитний договір №3893369 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору, сума кредиту складає 10000 грн., виданий строком на 30 днів. Дата повернення кредиту 25.04.2021 р. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виконав умови щодо надання кредитних кошті у розмірі 10000 грн. шляхом їх зарахування на платіжну карту відповідачки. 24.04.2021 р. відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в сумі 30 грн. у зв`язку із чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів із процентною ставкою 1,90% в день. В подальшому ОСОБА_1 тричі, а саме: 20.06., 20.07 та 19.08.2021 р. здійснювала оплату на рахунок кредитора в однаковій сумі 5700 грн. 18.09.2021 р. сторони уклали угоду про продовження строку кредитування на 90 днів. 25.09.2021 р. ОСОБА_1 здійснила оплату на рахунок кредитора в сумі 2000 грн. Надалі вона ніяких оплат не робила. Разом з тим, 25.05.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 25.05.2022 року, що є додатком до Договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 30800 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 20800,00 грн. Відповідачка не виконала свого обов`язку та припинила повертати надані йому кредит та позику в строки, передбачені договором.

У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.12.2023 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі. Призначено судове засідання.

В судове засідання представник позивача адвокат Столітній М.М. не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного рішення.

Представник відповідачки адвокат Мозгова О.А. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважає його необґрунтованим з наступних причин. На її думку позивачем не надано акт прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку 1 договору факторингу та іншого допустимого доказу набуття позивачем вимоги за договором про надання споживчого кредиту №3893369 від 26.03.2021 р. в сумі 30800 грн., також вона вважає, що паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом. Крім того, вона вказала, що поштова кореспонденція що стосується відступлення вимоги згідно списку від 13.12.2023 р. була направлена на адресу відповідачки без зазначення квартири та без опису вкладення.

Суд, заслухав думку представника відповідачки, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 26.03.2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклали кредитний договір №3893369 про надання споживчого кредиту. Кредитний договір і паспорт споживчого кредиту підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора, про що свідчить п. 1.1 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Згідно з п.п. 1.3., 1.4. Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості (строком на 30 днів), зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплати проценти за користування кредитом на умовах визначених цим Договором. Згідно з умов договору, сума кредиту складає 10000,00 грн.

Всі інші умови які визначають порядок і умови надання Товариством грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у Правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору.

25.05.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25-05/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» права грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників.

Відповідно до Реєстру боржників (витяг) від 25.05.2022 року до Договору факторингу №25-05/2022 від 25.05.2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 30800,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 20800,00 грн. (а.с.11)

Наявність і розмір вказаного боргу підтверджується також розрахунком заборгованості. Крім того позивачем додатково в позові розраховані інфляційні витрати, що складають 805,20 грн. та 3% річних в сумі 169,61 грн.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені закономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Приписами ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Приписами п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтями 514,516 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою ,зокрема, внаслідок:

1)передання ним своїх прав іншій особі за правочином( відступлення права вимоги);

2) правонаступництва.

Згідно з ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. ч. 1, 3ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Суд критично відноситься до аргументів представника відповідачки адвоката Мозгової О.А., які наведені вище та зазначає, що реєстр боржників (витяг) від 25.05.2022 р. в матеріалах, доданих до позову, присутній та знаходиться на а.с.11. Також в матеріалах справи на а.с.12 знаходиться опис вкладений у цінний лист, який був надісланий 13.12.2023 р. відповідачці щодо відступлення вимоги згідно списку.

Вивченням документу про відправлення поштової кореспонденції що стосується відступлення вимоги згідно списку від 13.12.2023 р. встановлено, що дійсно в ньому під № НОМЕР_1 є зазначення адреси відповідачки без позначення квартири (а.с.40-42). Разом із тим, згідно опису, який йде до нього, адреса вказана повністю із зазначенням номеру квартири (а.с.12). Таким чином, з огляду на викладене суд позбавлений можливості достовірно встановити чи повна адреса була зазначена на самому почтовому відправленні. На думку суду дана обставина не впливає на вирішення справи по суті. Також суд вважає, що твердження про те, що паспорт споживчого кредиту не є належним та допустимим доказом безпідставне та нічим не обґрунтоване.

Враховуючи досліджені судом докази, які підтверджують позовні вимоги, а також те, що відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження не надав і не довів відсутність заборгованості, або її сплату первісному кредитору, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ґрунтуються на положеннях закону та договорів і підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором №3893369 у сумі 30800 (тридцять тисяч вісімсот) грн. заборгованості, інфляційні витрати в сумі 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп., три відсотки річних в сумі 169 (сто шістдесят дев`ять) грн 61 коп.

Крім того, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч .4 ст. 137 ЦПК України розмір витратна оплату послуг адвоката має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

10.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в особі директора ОСОБА_2 та адвокатом Столітнім М.М. був укладений договір про надання правової допомоги №10/07-2023. Позивачем сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 10 000,00 грн., яка відповідає детальному розрахунку вартості правової допомоги за та акту виконаних робіт, підписаному клієнтом та адвокатом і наданим суду. Відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд у зв`язку із задоволенням позовних вимог, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення з відповідача, за відсутності заперечень останньої, витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката на користь позивача у розмірі 10 000,00 грн., які вважає співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг.

Окрім того на підставі вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжної інструкції №2055 від 12.12.2023 року в розмірі 2 147,20 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 133, 137, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 516, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 612,615, 625, 629, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» 30800 (тридцять тисяч вісімсот) грн. заборгованості, інфляційні витрати в сумі 805 (вісімсот п`ять) грн. 20 коп., три відсотки річних в сумі 169 (сто шістдесят дев`ять) грн 61 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна» 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ Україна», , м. Київ, вул. Завгородня, будинок 15, офіс 118/2.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлений 15.10.2024 р.

Суддя: А.В.Литвинов