Справа № 697/2129/24
№ пров. 2-н/697/105/2024
У Х В А Л А

15 листопада 2024 року Суддя Канівського міськрайонного суду Черкаської області Деревенський І.І., розглянувши заяву Канівського підприємства «Житлово-експлуатаційна контора» до ОСОБА_1 про стягнененя заборгованості по оплаті житлових послуг з управління багатоквартирним будинком, -

ВСТАНОВИВ:

Канівського підприємства «Житлово-експлуатаційна контора» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлових послуг з управління багатоквартирним будинком у сумі 23715,49 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору.

Суддя розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВССУ від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за законом №1-3132 від 25.06.2008 боржник ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Право власності на іншу 1/2 частину квартири належить ОСОБА_2 (а.с.14 на звороті, 15).

Заявником вимогу про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті житлових послуг з управління багатоквартирним будинком пред`явлено лише щодо одного співвласника ОСОБА_1 .. При цьому, жодного доказу того, що ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та є споживачем послуг Канівського підприємства «Житлово-експлуатаційна контора» саме за цією адресою, або довідки органу місцевого самоврядування про те, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 стягувачем не надано.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Також, суд зазначає, що заявником вказано місце реєстрації ОСОБА_1 , АДРЕСА_3

Також, до заяви додано довідку про заборгованість ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Разом з тим, відповідно до повідомлення Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації № 6,2-11461/6/24 від 10.10.24 місце проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 66, 67, 162 ЖК України, передбачено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Тобто, саме на власників майна покладено тягар його утримання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , як співвласник квартири, повина нести відповідальність по сплаті за житлово-комунальні послугу пропорційно належній їй частці у праві власності на житло, а не в одноособовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Таким чином, суддею встановлено відсутність правових підстав у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті житлових послуг з управління багатоквартирним будинком, у зв`язку з тим, що означена заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою вимогою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27,165 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Канівського підприємства «Житлово-експлуатаційна контора» до ОСОБА_1 про стягнененя заборгованості по оплаті житлових послуг з управління багатоквартирним будинком.

Роз`яснити заявникові, що у відповідності до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І . І . Деревенський