Провадження №2/752/1518/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

представника позивача Кухарука В.О. ,

представника відповідача Черняковського А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Кухарук Владислав Олександрович в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+200 м сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 .

06.04.2021 щодо водія Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому останнього визначено, як особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021 в рамках судової справи № 369/5420/21 винним у скоєнні ДТП було визнано водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7

17.01.2022 вищезазначена постанова була скасована постановою Київського апеляційного суду, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в діях ОСОБА_4 , складу адміністративного правопорушення передбаченого за ст. 124 КУпАП.

17.06.2021 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (KHIC) було надано висновок експерта №17397/21-52, в якому було встановлено, що водієм автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , правила дорожнього руху порушені не були. Причиною ДТП стали невідповідні дії водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , та водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , у зв?язку з порушеннями норм Правил дорожнього руху.

17.08.2022 щодо водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 був складений протокол про адміністративне правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху, яке стало чиною виникнення ДТП.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 04.11.2022 по справі №693/639/22 провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_5 закрите у зв?язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

09.02.2023 ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області повідомило, що протокол про адміністративне правопорушення щодо водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 не може бути складений, оскільки останній покинув межі України, перетнувши кордон 13.02.2022, та у зворотному напрямку не повернувся.

09.12.2021 позивач виїхала за межі України та повернулася лише 21.03.2023.

Позивач звернулася з заявою про страхове відшкодування від 01.11.2022 до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та ТДВ «СК «Гардіан».

31.03.2023 ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовило ОСОБА_8 у виплаті страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

06.04.2023 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило ОСОБА_8 у виплаті страхового відшкодування через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року.

19.06.2023 відповідачами було отримано пропозицію ОСОБА_8 про проведення 26.06.2023 спільної оцінки шкоди, що була завдана майну, однак жоден з них не направив своїх представників для проведення такої оцінки.

У зв`язку з цим позивач була вимушена самостійно за участі суб?єкта оціночної діяльності визначити розмір шкоди, який був завданий її майну.

Ззідно зі звітом про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, вартість спричинених збитків складає 903 647, 18 грн.

У виникненні ДТП винні водій автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , та водій автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 .

Розмір страхового відшкодування, що має бути виплачений страховими компаніями має бути поділений за кількістю осіб, які відповідальні за виникнення ДТП.

З урахуванням поданих 09.11.2023 та 16.02.2024 заяв про збільшення позовних вимог, просив:

стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 130000 грн. та судові витрати;

стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 127400 грн. та судові витрати.

31.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано у ТДВ «СК «Гардіан» належним чином завірені копії страхових полісів №АР571628, №АР571629.

11.10.2023 від представника ПрАТ «СК «Євроінс» Журова Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що 30.06.2020 між ПрАТ «СК «Євроінс» та Посольством Об`єднаних Арабських Еміратів в Україні було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АР/4571126.

Оскільки ДТП сталося 06.04.2021, то граничним строком для подання позивачем заяви про страхове відшкодування є 06.04.2022.

Протягом встановленого законодавством строку ні водій транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ні позивач, як потерпіла особа, не повідомили ПрАТ «СК «Євроінс» про настання ДТП.

14.06.2023 ПрАТ «СК «Євроінс» було отримано повідомлення представника позивача про ДТП, а 29.12.2022 було отримано заяву позивача про страхове відшкодування.

Звіт про оцінку від 26.06.2023, складений СОД Зуб Ю.О. , не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та Національному стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2023 №1440.

18.10.2023 від представника ТДВ «СК «Гардіан» Черняковського А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що 03.01.2023 ТДВ «СК «Гардіан» отримало від позивача заяву про страхове відшкодування, яка згідно поштового конверту була направлена засобами поштового зв`язку 26.12.2022.

Враховуючи, що позивач подав заяву 26.12.2022, тобто після сплину річного строку з моменту ДТП, у відповідача відсутній обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Твердження позивача, якими вона обґрунтовує причини пропуску строку для звернення до відповідача з заявою про страхове відшкодування є безпідставними, жодних законодавчих або фактичних перешкод для подачі заяви у річний строк з моменту ДТП у позивача не існувало.

Наданий позивачем Звіт матеріального збитку, виконаний СОД Зуб Ю.О. , не є належним та допустимим доказом з огляду на необґрунтованість висновків, які він містить.

24.10.2023 представник позивача адвокат Кухарук В.О. надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідачами не взято до уваги, що ОСОБА_8 не мала обов`язку повідомляти відповідачів про настання ДТП.

Позивачем не пропущений строк на звернення з заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки до ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022 в рамках судової справи №369/5420/21 транспортний засіб позивача вважався таким, що спричинив ДТП, отже до моменту винесення рішення судом апеляційної інстанції позивач не вважалася потерпілою особою і не мала права звертатися до страхових компаній з заявами про отримання страхового відшкодування.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан» заперечував проти задоволення позовних вимог.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 .

ОСОБА_3 09.12.2021 виїхала за межі України та повернулася 21.03.2023.

06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+200 м сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 .

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК» Євроінс Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4571126. Ліміт за шкоду майну становить 130000 грн. Розмір франшизи становить 0 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісів обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР0571628 (тягач) та №АР0571629 (напівпрчіп). Ліміт за шкоду майну становить 130000 грн. Розмір франшизи становить 2600 грн.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 369/5420/21 водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Постановою Київського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі № 369/5420/21 постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021, якою визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП скасовано, закрито справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 124 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з висновоком експерта Київського науково-дослідним інституту судових експертиз від 17.06.2021 №17397/21-52 водієм автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , правила дорожнього руху порушені не були. Причиною ДТП стали невідповідні дії водія автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , та водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , у зв?язку з порушеннями норм Правил дорожнього руху.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 17.02.2022 у справі №369/5420/21 причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія ТЗ Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, а також дії водія автомобіля ТЗ Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 ,які не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху, а в діях водія автомобіля Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху.

17.08.2022 щодо водія автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому останнього визначено, як особу, що притягається до адміністративної відповідальності.

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 04.11.2022 у справі № 639/639/22, яка набрала законної сили 15.11.2022, закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

26.12.2022 ОСОБА_3 направила ПрАТ «СК» Євроінс Україна» та ТДВ «СК «Гардіан» заяви про виплату страхового відшкодування.

19.01.2023 ПрАТ «СК» Євроінс Україна» склало акт №В-84548/1/23 про відмову у виплаті страхового відшкодування/страхової виплати.

31.03.2023 ТДВ «СК «Гардіан» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_3 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, та зазначило, що заява про виплату страхового відшкодування надійшла 03.01.2023.

31.03.2023 ПрАТ «СК» Євроінс Україна» відмовило у виплаті страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_3 не було подано заяви про страхове відшкодування впродовж передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку з моменту скоєння ДТП, заява про виплату страхового відшкодування надійшла 29.12.2022.

14.06.2023 позивач направила пропозицію відповідачам про здійснення спільної оцінки розміру шкоди, яка була завдана її майну, внаслідок ДТП від 06.04.2021.

Відповідно до Висновку про вартість матеріального збитку, зробленого суб`єктом оціночної діяльності Зуб Ю.О. , станом на 26.06.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_6 , 2014 року випуску, складає 903647,18 грн.

Відповідно до рахунку №ВДиС-0029070 від 13.06.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 902244,95 грн, у тому числі ПДВ 150374, 16 грн.

16.03.2024 між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №8048/2024/4384000, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_10 транспортний засіб Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, білого коліру. Ціна продажу транспортного засобу складає 250000 грн.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки її частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частин першої і другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що Кодексу випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно із частинами першою та другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (статті 9, 22- 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому, договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 по справі № 320/9174/15-ц за змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У пункті 8, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК). При цьому солідарний боржник, який відшкодував спільно завдану шкоду, має право вимагати з кожного з інших завдавачів шкоди частку виплаченого потерпілому відшкодування. Оскільки боржник, який виконав солідарне зобов`язання, має право зворотної вимоги, тобто стає кредитором за регресним зобов`язанням до інших боржників, розподіл відповідальності солідарних боржників один перед одним (визначення часток) за регресним зобов`язанням здійснюється на загальних підставах за правилами статті 1191 ЦК, тобто у розмірі, що відповідає ступеню вини кожного з боржників

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Згідно з пунктом 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п. 34.1 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Шкода потерпілому відшкодовується у розмірі реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи, а страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямих збитків, яких зазнав потерпілий.

За наслідками настання страхового випадку страховик відшкодовує потерпілому витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу із урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. При цьому страхове відшкодування зменшується на визначену у договорі страхування суму франшизи.

У разі здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, витрачених на його відновлення, а у разі непроведення ремонту як вартість матеріалів і робіт, необхідних для його відновлення в майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц і від 2 червня 2022 року у справі №638/10072/19).

У постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року у справі №924/625/17 суд касаційної інстанції зазначив, що звіт про оцінку транспортного засобу - лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а тому суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотехнічної експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на який проводився ремонт автомобіля.

У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 14.12.2021 по справі №147/66/17 зазначила, що відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.

У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 04 червня 2014 року №6-49цс14, від 16 грудня 2015 року №6-760цс15, які були враховані Верховним Судом у постанові від 24 червня 2019 року у справі №562/2018/16-ц.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У даному випадку, позивачем, як потерпілою особою, пред`явлено позов про стягнення страхового відшкодування до страховиків, у якого власники транспортних засобів Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , напівпричепу Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , та Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , застрахували свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що 06.04.2021 на автомобільній дорозі Н01 25км+ 200 м сталася ДТП за участю автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричіпом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_6 .

Причиною виникнення ДТП, з технічної точки зору, стали дії водія транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, а також дії водія транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом Schwrz Muller Spa 3E, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , які не відповідали вимогам п.п.10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху.

В діях водія Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху.

Таким чином, винними особами у настанні 06.04.2021 ДТП, є водій транспортного засобу Lexus, д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , та водій транспортного засобу Volvo, д.н.з. НОМЕР_2 , із напівпричепом Schwrz Muller Spa 3E. д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 , що встановлено постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2022 у справі №369/5420/21 та підтверджено висновком висновоком експерта Київського науково-дослідним інституту судових експертиз від 17.06.2021 №17397/21-52.

Суд вважає, що до винесення постанови Київським апеляційним судом від 17.01.2022 у справі № 369/5420/21, якою було встановлено відсутність вини в скоєнні ДТП водія Toyota Land Cruiser 150, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , позивач не мала об`єктивної можливості звернутися до відповідачів із заявами про виплату страхового відшкодування, оскільки за наявності постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2021, якою винним у створенні ДТП було визнано саме водія автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , право на таке звернення мали ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , але до страховика позивача.

Оскільки постановою Київського апеляційного суду від 17.01.2022 було встановлено вину водіїв інших забезпечених транспортних засобів, то саме після цього у позивачки виникло право вимагати виплату страхового відшкодування та звернутися до відповідачів з відповідними заявами впродовж одного року, тобто до 17.01.2023.

Беручи до увагу, те що позивач звернулася до відповідачів за заявами про страхове відшкодування 26.12.2022, тобто в межах одного року від дати ухвалення постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022, суд вважає, що позивач діяла добросовісно, а строк пропущено через незалежні від неї причини, а тому позивач має право вимагати відшкодування в межах страхової суми за рахунок страховика винної у спричиненні шкоди особи.

Позивач надала звіт про оцінку матеріального збитку, заподіяного їй як власнику Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого коефіцієнт фізичного зносу становить 0,87577, вартість матеріального збитку - 903647,18 грн. При цьому у звіті не визначений розмір втрати товарної вартості та розмір збитків без урахування ПДВ.

За встановлених обставин, виходячи з приписів ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач мала право на самостійне обрання суб`єкта оціночної діяльності для визначення розміру шкоди.

Матеріали справи містять докази того, що позивач 14.06.2023 направляла пропозицію відповідачам про здійснення спільної оцінки розміру шкоди, яка була завдана її майну внаслідок ДТП від 06.04.2021, яка була ними проігнорована.

Враховуючи, що звіт про оцінку матеріального збитку від 23.06.2023, складений суб`єктом оціночної діяльності (сертифікат № б/н від 24.04.2023 Фонду Державного Майна України) відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами), то доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст. 7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій визначено, що проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках.

Оцінка матеріального збитку, який було заподіяно у результаті ДТП майну особи, є обов`язковою процедурою для його відшкодування страховиком у встановленому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку відповідно до лімітів відповідальності страховика.

З матеріалів справи встановлено, що ні ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», ні ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» не сприяло позивачу у врегулюванні страхового випадку та оцінки завданої шкоди, не прибули на запропоноване позивачем спільне проведення оцінки транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, страхові компанії не були позбавлені можливості подати до суду клопотання про проведення у справі відповідної експертизи.

Вирішуючи питання про розмір збитків, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд повторно наголошує, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При цьому суд враховує пояснення представника позивачки, який повідомив суд, що автомобіль не був відремонтований після ДТП та в такому вигляді був проданий позивакою за 250000 грн., на підтвердження чого надав копію договору від 16.03.2024№8048/2024/4384000.

Враховуючи зазначену обставину, суд вважає, що позивач неправомірно вимагає стягнення з відповідачів стягнення збитків на проведення відновлювального ремонту автомобіля, оскільки таких витрат позивач не понесла.

На думку суду, в цьому випадку для позивачки збитки складаються з втрати товарної вартості належного їй транспортного засобу через пошкодження, отримані в ДТП, яка сталась з вини інших водіїв.

Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповдіачів не відшкодувуються, оскільки позовні вимоги залишені без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складено 14.11.2024.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан, місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 96, .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 102, .

Суддя Ж. І. Кордюкова