Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Корень В.Т.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

його представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою в порядку окремого провадження про видачу обмежувального припису.

Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що вона перебуває з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі з 28.07.2015 року. Та проживали постійно за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі, її чоловік проживає у своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 .

Зауважує, що у вересні 2024 року вона звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, оскільки останні декілька місяців спільного проживання були нестерпними. Втім, чоловік все рівно не залишає її у спокої, весь час переслідує її, ходить за нею на роботу та у місця, де вона часто буває. Також чоловік постійно пише їй смс-повідомлення, в яких містяться погрози та висловлювання нецензурною лайкою.

Вказує, що починаючи з вересня 2024 року ОСОБА_3 було застосовано до неї фізичне та психологічне насильство, яке проявилося у нанесенні їй ножових поранень (колото-різаної рани) грудної клітини, в результаті чого 03.10.2024 Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області відкрито кримінальне провадження №0000996 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Також, у жовтні 2024 чоловіком було умисно пошкоджено її особисті речі та їх спільне майно, автомобіль марки «Мазда 6», номерний знак НОМЕР_1 , предмети інтер`єру з меблями у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Звертає увагу, що її чоловік має дозвіл на зброю, неодноразово погрожував такою, після чергової сварки працівниками поліції зброю було вилучено. Крім того, по відношенню до неї ОСОБА_3 здійснював домашнє насильство та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Більше того, шкода завдана фізичному та психічному здоров`ю не тільки її, але і їх спільному сину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який став невільним свідком цих подій.

У зв`язку з наведеним, просить суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступні тимчасові заходи обмеження прав для кривдника та покладення на нього обов`язків:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та вбудь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги заяви підтримали та просили задоволити таку.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав, що наразі відбуваються постійні намагання врегулювати шлюбні відносини між його довірителем та заявником. Зауважив, що доказів вчинення насильства ОСОБА_3 стороною заявника не надано, тому просив відмовити у задоволенні заяви.

ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи свого представника та вказав, що жодного насильства до дружини не вчиняв.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що постраждала ОСОБА_1 та кривдник ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 систематично ображає та принижує дружину, погрожує, вчиняє психологічний тиск та інші подібні протиправні дії, наносить тілесні ушкодження.

Заявницею долучено до заяви про видачу обмежувального припису копії смс повідомлень з чоловіком, фотоматеріали та копії витягів з ЄДРСР №0000996 та №001068, згідно яких сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за заявою ОСОБА_1 про нанесення їй тілесних ушкоджень та погроз фізичною розправою.

Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 своєї поведінки не змінює, продовжує вчиняти психологічний та фізичний тиск на постраждалу.

За приписами статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

Звертаючись в суд із заявою про встановлення обмежувального припису, заявниця навела ряд ризиків вчинення домашнього насильства.

Суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 , існує загроза продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, дійсними та підтверджуються матеріалами справи, а тому суд вважає, що для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

Разом з тим, вирішуючи питання про встановлення строку застосування обмежувального припису, суд вважає за необхідне застосувати такий строком на 2 місяці.

Таким чином, заява підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 76-81, 258, 263-265, 273, 293, 350-1350-8, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 2 (два) місяці, яким тимчасово обмежити його права та покласти на нього такі обов`язки:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання (перебування), інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто або через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_3 , переслідувати її та вбудь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення до негайного виконання.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе