ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 718/2864/23

провадження №22-ц/822/ 532/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б. суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Посилалася на те, що рішенням Кіцманської міської ради ОСОБА_3 була передана у безстрокове користування земельна ділянка по АДРЕСА_1 .

Згодом ОСОБА_3 прийняв рішення передати вищевказану земельну ділянку своїй доньці ОСОБА_1 та подав до органу місцевого самоврядування відповідну заяву.

Рішенням Кіцманської міської ради Чернівецької області від 10.04.1996 року № 269/4 ОСОБА_1 із земель міської забудови було передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, фактично в натурі було виділено не 1000 кв. м., а 600 кв. м., тобто на 400 кв. м. менше. Дана земельна ділянка виділена для будівництва індивідуального житлового будинку за проєктом № ЧВ 5М-ІІ, житлова площа будинку складає 77,8 кв. м, загальна площа 115,4 кв. м.

Виконкомом Кіцманської міської ради прийнято рішення № 637/11 від 06.11.1996 року, яким ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 0,15 га за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є сусідами, земельні ділянки, які мають спільну межу.

В подальшому рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996 року визначено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , залишивши в постійному користуванні 0,15 га.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 було збільшено земельну ділянку за рахунок земельної ділянки, що була виділена в користування на пів року раніше ОСОБА_1 , а відповідно було допущено порушення зі сторони Кіцманської міської ради.

Мало місце передача земельної ділянки ОСОБА_2 без вилучення (викупу) її в ОСОБА_1 в установленому порядку.

Про існування оскаржуваного рішення виконкому позивач довідався в червні 2023 року, коли отримав текст рішення з додатками в архіві Чернівецької РВА.

Позивач просила визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 року «Про дозакріплення земельної ділянки по АДРЕСА_3 за громадянином ОСОБА_2 », як такий, що прийнятий з порушенням норм земельного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року в позові ОСОБА_1 до Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 року відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, жодним чином не спростовано аргументи позивача, так як і відповідачі не змогли спростувати наявні порушення. Безпідставно стверджується що позов необґрунтований. Крім того, посилання суду, що нібито позивачу про оскаржуване рішення стало відомо значно раніше, ніж тоді коли зазначено в позові, є помилковими.

Посилаючись на обставини зазначені в позові, вважає, що рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 року було прийнято з порушенням діючого законодавства. А тому підлягає скасуванню.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 595/10 від 16.10.1996 за заявою ОСОБА_2 вирішено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , залишивши в постійному користуванні 0,15 га та зобов`язати ОСОБА_2 зробити зміни в інвентарній справі.

Рішенням Кіцманської міської ради народних депутатів від 10.04.1996 року № 269/4 ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_4 , було передано у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000 кв. м. для будівництва індивідуального житлового будинку по проекту № ЧВ 5М-ІІ, житлова площа будинку складає 77,8 кв. м, загальна площа 115,4 кв. м.

Відповідно до рішення № 203/9 від 11.09.2014 року ХХХІ сесії Кіцманської міської ради УІ скликання, вирішено відмінити рішення виконкому Кіцманської міської ради № 269/4 від 10.04.1996 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва» та вважати його таким, що втратило чинність, у зв`язку із невідповідністю до вимог чинного законодавства.

В подальшому Вінницький апеляційний суд 14.04.2015 року у справі № 718/2849/14-а, задовольнив адміністративний позов ОСОБА_3 та скасував Рішення 31 сесії Кіцманської міської ради VI скликання від 11 вересня 2014 року №203/9.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 637/11 від 06.11.1996 року ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ділянку площею 0,05 га для ведення особистого господарства. Ділянки розташовані по АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів від 06.11.1996 року № 637/11 ОСОБА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997 року площею 0,16 га: для обслуговування житлового будинку 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,06 га в АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області справа №2-1093/10 від 14.09.2010 року, визнано частково недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115, виданий на ім`я ОСОБА_2 та зареєстрований в Книзі 20.01.1997 року за № 133 в частині приватизації земельної ділянки розміром 0,06 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства.

Не погоджуючись із рішенням Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4, яким частково задоволено протест прокурора та внесено зміни в рішення виконавчого комітету ради № 637/1 1 від 06.11.1996 року «Про приватизацію земельної ділянки ОСОБА_2 » п.1 виключено «...ділянку площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства», ОСОБА_2 подано адміністративний позов про його скасування. Постановою Кіцманського районного суду від 23.04.2012 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.10.2013 року, рішення Кіцманської міської ради від 30.04.2010р. № 88/4 скасовано.

Кіцманською міською радою рішенням сесії №341/6 від 22.06.2011 року надано ОСОБА_1 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,10 га, куди входила земельна ділянка площею 0,0384 га з числа земельної ділянки, яка належала ОСОБА_2 , а земельна ділянка площею 0,0216 га вилучена до земель запасу міської ради. Видано Державний акт серія ЯЛ № 823586 від 20.07.2011 року на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.06.2012 за № 2-79/12 в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Кіцманської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25.06.2012 року залишено без змін.

Відповідно до ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.07.2012 року справа № 8-6/2012, заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення від 14.09.2010 року у справі 2-1093/10, у зв`язку з нововиявленими обставинами задоволено і скасовано рішення суду яким визнано частково недійсним Державний акт ОСОБА_2 . Вищевказаний позов залишено без розгляду.

В подальшому рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2012 року справа № 2-890/12 визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання «Про затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 » в частині передання ОСОБА_1 безоплатно у власність земельної ділянки площею 0, 0384 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 ; визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання Про затвердження ОСОБА_1 технічної документації із землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 » в частині надання дозволу ОСОБА_1 на складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0, 0384 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 .; визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 823586 від 20 липня 2011 року виданий ОСОБА_1 в частині приватизації земельної ділянки площею 0, 0384 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 здати в архів відділу Держкомзему в Кіцманському районі державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 823586 від 20 липня 2011 року, площею 0, 10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка розташована в АДРЕСА_1 , з метою внесення змін. Рішення набрало законної сили 19.12.2012 року.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2014 року справа № 718/99/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Кіцманської міської ради Чернівецької області, третя особа - відділ Держземагенства в Кіцманському районі Чернівецької області про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради від 06.11.1996 року та скасування державного акту на право власності ОСОБА_2 на землю відмовлено. Рішення набрало законної сили 03.09.2014 року.

Відповідно до Витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Яруш І.В. 18.06.2021 року зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер :01:001:1090, а також право власності на земельну ділянку площею 0,0601 га, кадастровий номер :01:001:1138. Підстава для державної реєстрації: Державний акт на право приватної власності на землю, серія І-ЧВ №007115, виданий 20.01.1997, видавник: Кіцманська міська рада Кіцманського району Чернівецької області.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення учасників справи та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оспорюваним рішенням виконавчого комітету №595/10 від 16.10.1996 року не порушуються права ОСОБА_1 на належну їй частину земельної ділянки, а тому нема підстав для визнання його недійсним, адже судом не встановлено порушення норм законодавства під час його прийняття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 43, 49 ЦПК України позивач самостійно визначає предмет позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Звертаючись з позовом, позивач просила визнати недійсним рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів Чернівецької області № 595/10 від 16.10.1996 року «Про дозакріплення земельної ділянки по АДРЕСА_3 за громадянином ОСОБА_2 », як таке, що прийнято з порушенням норм земельного законодавства.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 595/10 від 16.10.1996 за заявою ОСОБА_2 вирішено дозакріпити земельну ділянку площею 0,05 га по АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_2 , залишивши в постійному користуванні 0,15 га та зобов`язати ОСОБА_2 зробити зміни в інвентарній справі.

Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з вимогами частини першої статті 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції пленарних засідань сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частинами першої, четвертої статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 2002 № 449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» було затверджено форму державного акту на право власності на земельну ділянку.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 серпня 2018 року в справі № 925/1265/16 державний акт - це документ, що посвідчує право на земельну ділянку, із визнанням недійсним якого без внесення до державного реєстру відповідного запису щодо належного власника або землекористувача, спір про право може бути не вирішеним. У випадку коли позивач стверджує про порушення свого права постійного користування частиною земельної ділянки особою, яка володіє нею шляхом державної реєстрації за собою права власності (права користування) цієї спірної частини, право позивача може бути захищено шляхом подання позову про визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 ЦК України), витребування нерухомості з володіння, усунення перешкод у користуванні майном (статті 387, 388, 391, 396 ЦК України) чи іншим способом відповідно до закону.

Судом першої інстанції встановлено що між сторонами існує спір про право на частину земельної ділянки, площею 0,0384 га.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіцманської міської ради народних депутатів № 637/11 від 06.11.1996 року ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ділянку площею 0,05 га для ведення особистого господарства. Ділянки розташовані по АДРЕСА_2 .

На підставі вказаного рішення виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів від 06.11.1996 року № 637/11 ОСОБА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997 року площею 0,16 га: для обслуговування житлового будинку 0,10 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,06 га в АДРЕСА_2 .

Встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 12.11.2012 року справа № 2-890/12 визнано недійсним та скасовано рішення № 341/6 від 22 червня 2011 року VI сесії Кіцманської міської ради VI скликання в частині передання безоплатно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0384 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що в АДРЕСА_1 . Визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №823586 від 20.07.2011 року, виданий ОСОБА_1 , в частині приватизації цієї ж земельної ділянки площею 0,0384 га.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що до складу земельної ділянки площею 0,1000 га, наданої ОСОБА_1 , ввійшла ділянка площею 0,0384 га, яка була вилучена у ОСОБА_2 на підставі рішення Кіцманської міської ради від 30.04.2010 року, яке в подальшому скасоване рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 23.04.2012 року, а інша частина ділянки площею 0,0216 га передана у запас міської ради.

Разом з тим, на підставі рішення виконкому Кіцманської міської ради народних депутатів від 06.11.1996 року № 637/11 ОСОБА_2 видано Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧВ № 007115 від 20.01.1997 року площею 0,16 га, в які входить і спірна частина земельної ділянки.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30.07.2014 року підтверджено законність та правомірність володіння земельною ділянкою ОСОБА_2 загальною площею 0,16 га.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 321, ст. 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а, провадження № 11-190апп18, від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17, провадження № 14-106цс21, зазначено, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 907/29/19, провадження № 12-17гс20, зазначено, що вирішуючи спір по суті, суд повинен установити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) розпочато провадження у справі, належним позивачем. Брак права на позов у матеріальному розумінні матиме наслідком ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову незалежно від інших установлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права в особи обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення) від зобов`язаних осіб.

Тобто, лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Встановивши всі обставини справи та дослідивши надані сторонами докази, суд першої інстанції правильно зазначив, що рішення виконкому Кіцманської міської ради № 595/10 від 16.10.1996 року про дозакріплення земельної ділянки ОСОБА_2 не є підставою набуття права власності на землю та вичерпало свою дію, отже не породжує жодних прав чи обов`язків для сторін та не порушує прав позивача ОСОБА_1 , а порушення норм законодавства під час його прийняття не встановлено.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 21 червня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак