ПОСТАНОВА

Іменем України

04 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/10318/23

провадження № 22-ц/4809/1185/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Карпенко О.Л.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року (суддя Л.Д. Кулінка),-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 447193-КС-001 від 02.02.2022 в загальній сумі 111 083,71 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 39 647,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 66 608,26 грн, заборгованість за простроченою комісією в сумі 4 828,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 02 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем було укладений кредитний договір № 447193-КС-001.

За умовами вказаного кредитного договору позичальник отримав кредит в сумі 50 000,00 грн, зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов договору.

Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором № 447193-КС-001 від 02.02.2022 належним чином не виконала, у неї утворилась заборгованість, в загальній сумі 111083,71 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 39 647,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 66 608,26 грн, заборгованості за простроченою комісією в сумі 4 828,45 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за кредитним договором № 447193-КС-001 від 02 лютого 2022 року в загальній сумі 106 255,26 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 39 647,00 грн, заборгованості за відсотками в сумі 66 608,26 грн та судовий збір в сумі 20 53,87 грн; у задоволенні позовних вимог щодо стягнення комісії в сумі 4 828,45 грн відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд вказав, що докази виконання відповідачем в повному обсязі прийнятих за договором зобов`язань в матеріалах справи відсутні. Позичальниця при оформленні кредиту ознайомлена з відсотковою ставкою за кредитним договором, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення заборгованості за відсотками.

Відмовляючи у позові ТОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення комісії в розмірі 4 828, 45 грн, суд першої інстанції, аналізуючи наведені в рішенні норми права, виходив із того, що положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати за обслуговування кредиту є несправедливими та є підстави для визнання таких положень недійсними. Крім того, суд вказав, що згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині незадоволених позовних вимог, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Згідно поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення Кіровського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2024 року по справі № 404/10318/23 частково - в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 4 828,45 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість по комісії за надання кредиту у в розмірі 4 828,45 грн.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, що посилання судом першої інстанції на судову практику в питанні неправомірності встановлення комісії за надання кредиту є безпідставним, оскільки в даних справах, зокрема, в постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 було зроблено висновки щодо умов кредитного договору про щомісячну сплату комісії «за обслуговування кредиту».

Вказує на те, що Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021 року №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії «за надання кредиту».

Окрім того, комісія за надання кредиту передбачена як умовами кредитного договору так і правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної, які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

05 липня 2024 року відкрито провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву, про що постановлено відповідну ухвалу.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

05 липня 2024 року закінчено підготовчі дії у справі; постановлено апеляційний розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

У період з 08 липня 2024 року по 02 серпня 2024 року включно головуюча суддя Дьомич Л. М. перебувала у щорічній відпустці.

У період з 15 липня 2024 по 09 серпня 2024 року та у період з 02 вересня 2024 року по 20 вересня 2024 року включно член колегії з розгляду даної справи суддя Головань А.М. перебував у відпустці, а у період з 19 серпня 2024 року по 13 вересня 2024 включно перебував у відпустці суддя Карпенко О.Л.

Обставини справи встановлені судами

02 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 447193-КС-001 про надання кредиту, за умовами пункту 2 якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000,00 грн, зі строком 24 місяці, з відсотковою ставкою 0,86645542 в день, зі сплатою комісії за надання кредиту в сумі 7500,00 грн, та орієнтованою реальною річною процентною ставкою 3606,32 % (а.с.29-36).

Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 447193-КС-001 від 02 лютого 2022 року становить 111 083,71 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 39 647,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками в сумі 66608,26 грн, заборгованості за простроченою комісією в сумі 4828,45 грн (а.с.16-24).

Згідно кредитного договору № 447193-КС-001 від 02 лютого 2022 року сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідач ознайомилась з даними умовами кредитування, про що засвідчив електронним цифровим підписом на вказаному договорі (а.с. 29-36).

Кредитним договором № 447193-КС-001 від 02 лютого 2022 року визначена щомісячна комісія за надання кредиту в сумі 7 500,00 грн. Відповідач погодилась зі встановленим розміром комісії, про що засвідчила електронним цифровим підписом на вказаному договорі (а.с.29-36).

Щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

Частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, чинній на час подачі апеляційної скарги) передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Законом № 3831-ІХ від 19.06.2024 року «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» , внесено зміни: «... У Цивільному процесуальному кодексі України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436): 1) пункти 1, 2… частини шостої статті 19 викладено в такій редакції: "1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; …2) частину п`яту статті 274 викладено в такій редакції: 3) пункт 1 частини шостої статті 279 викладено в такій редакції: "1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб"; 4) частину першу статті 369 викласти в такій редакції: "1.Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи".

Пунктом 2 Прикінцевих положень ЗУ«Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, який набрав законної сили з 19.07.2024 року, визначено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів, ціна позову у даній справі становить 111 083,71 грн (а.с.1), що перевищує тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Проте, апеляційна скарга позивачем в даній справі подана 12 червня 2024 року, тобто до набрання чинності Законом № 3831-ІХ від 19.06.2024 року, а тому апеляційний суд продовжує розгляд цієї справи у раніше визначеному порядку в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Оскільки судове рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 39 647,00 грн та заборгованості за відсотками у сумі 66608,26 грн не оскаржується, то, відповідно до статті 367 ЦПК України, його законність колегією суддів не перевіряється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В порядку ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вправі звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним в електронній формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, посилається на правомірність нарахування комісії і заперечує підстави відмови судом першої інстанції в задоволенні стягнення комісії.

Відмовляючи в позові ТОВ «Бізнес Позика» в частині стягнення комісії у розмірі 4 828, 45 грн, суд першої інстанції виходив із того, що положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо сплати за обслуговування кредиту є несправедливими та є підстави для визнання таких положень недійсними. Крім того, суд вказав, що згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав стягнення комісії за договором, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про споживче кредитування», і який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного № 447193-КС-001 від 02.02.2022, апеляційний суд звертає увагу, що сторонами передбачена комісія і вказано «за надання кредиту», включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, ч.4 ст. 263 ЦПК.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі №172/410/21 та визначив, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Кредитним договором передбачено сплата комісії «за надання кредиту», не вказаний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за що передбачена комісія. В апеляційній скарзі позивач розширює трактування договору, вказуючи на положення ч.2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» вказавши, що комісія кредитодавця, пов`язана з надання, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон передбачає право кредитодавця на встановлення комісії, однак позивач має чітко вказати, які ним надаються послуги в рахунок комісії, що не містить договір сторін.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення комісії ухвалене до вимог закону і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За статтею 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених судом апеляційної інстанції обставин, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду в межах оскарження, залишається незмінним

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2024 року в оскаржуваній частині без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А.М.Головань

О.Л. Карпенко