Справа № 698/366/24
Провадження № 2/698/186/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Гончар Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 61577,25 грн., а також просить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028.00 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100,00 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.05.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту - для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн.. Процентна ставка 35,99% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн..

Позивач зазначає, що AT «Альфа-Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Натомість, відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 20.12.2021 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 61577,25 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь.

20.12.2021 року між AT «Альфа-Банк» та TOB «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, TOB «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 08.05.2019 року, укладеним між AT «Альфа-Банк» та відповідачкою.

Ухвалою суду від 15.07.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

13.08.2024 року через канцелярію суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», оскільки вважає, що даний позов є надуманим, а викладені у ньому вимоги не обґрунтованими, твердження позивача такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. Зазначає, що вона від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» не отримувала письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги, що свідчить про не вчинення передбачених законом або договором обов`язків та на необізнаність відповідачки про зміну її кредитора у зобов`язанні. Вказує, що на підтвердження переуступки права вимоги позивач надає витяг з реєстру боржників, згідно якого АТ «Альфа Банк» відступило право вимоги за договором № ССNG-631163690 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а в виписці по рахунку зазначено договір № 631163690, що є різними договорами. Тому вважає, що позивачем не підтверджено набуття права вимоги в спірних правовідносинах. Також вказує, що за відсутності у оферті та акцепті дати підписання, неможливо встановити коли саме даний спірний договір було укладено, що є порушенням порядку укладення кредитного договору. Крім того, з виписки по рахунку слідує, що за період з 08.05.2019 року по 08.12.2021 рік банком нараховувалось розрахунково-касове обслуговування у розмірі 1860,00 грн. яка в розрахунку заборгованості не зазначена. Разом з тим, в розрахунку заборгованості зазначена комісія за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 10875,12 грн., яка згідно виписки по рахунку нараховувалась як комісія за обслуговування кредиту. Вважає, що без погодження в оферті та акцепті плати за додаткові та супутні послуги банка сума комісії в розмірі 10875,12 грн. не може бути стягнута. Крім того, вказує, що у позовній заяві зазначено суму заборгованості у розмірі 61577,25 грн., а згідно виписки з рахунку ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відступлено суму у розмірі 52521,69 грн. на підставі договору факторингу № 3 від 20.12.2021 року, що суперечить іншим доводам у справі та мотивам самої позовної заяви. Тому вважає, що позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу існування заборгованості за спірними кредитними відносинами, та недоведено переуступку права вимоги від АТ «Альфа Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». А подані документи в якості доказів суперечать один одному.

Крім того, вважає, що зазначена у позовній заяві сума витрат позивача на правову допомогу є завідомо неправдивою, що суперечить принципу справедливості та добросовісності з боку позивача.

05.09.2024 року через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що доводи відповідачки є безпідставними та необґрунтованими. Щодо посилання відповідачки про не повідомлення її про зміну кредитора зазначає, що відсутність/наявність такого повідомлення жодним чином не спростовує факту наявності боргу відповідачки. Щодо не набуття позивачем права вимоги до відповідачки, посилаючись на постанову Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі № 358/509/17 зазначає, що позивач отримав оригінал кредитного договору, виписку по рахунку відповідачки, які становлять банківську таємницю та можуть бути отримані позивачем від АТ «Альфа Банк» тільки за умови набуття права вимоги за кредитним договорм до відповідачки. Щодо неукладеності кредитного договору зазначає, що позивачем разом із позовною заявою надано оферту відповідачки про отримання кредиту в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту. На підтвердження прийняття даної оферти відповідачки (умов отримання кредиту, які запропоновані саме відповідачкою) АТ «Альфа Банк» було вчинено конкретні дії, а саме видано (перераховано) кредит, що підтверджується випискою по рахунку, яка надана разом із позовною заявою. Більш того, у оферті відповідачкою чітко зазначено, що вона підтверджує власноручним підписом, що їй на її оферту АТ «Альфа Банк» надано акцепту. Щодо незгоди із такою умовою кредитного договору, як комісія за розрахунково-касове обслуговування посилаючись на роз`яснення Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вважає, що посилання відповідачки на нікчемність такої умови кредитного договору є помилковим та таким, що суперечить вимогам ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо незгоди із наданою позивачем випискою по рахунку вказує, що надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та наявності заборгованості відповідачки. Щодо незгоди відповідачки із розміром витрат на правову допомогу, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року по справі № 755/9215/15-ц зазначають про зменшення витрат на правничу допомогу до розміру не більше 1000 грн..

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності дост. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до вимогст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.06.2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідност. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що 08.05.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк» підписана оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631163690 та паспорт споживчого кредиту які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_1 отримала кредит, ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом 35,99 % річних, тип процентної ставки - фіксована.

Відповідно до оферти ОСОБА_1 запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Акцептом пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії встановлено, що АТ «Альфа-Банк», в особі голови правління Михайльо В.В. приймає пропозицію ОСОБА_1 на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа Банк», укладеного між банком та клієнтом.

08.05.2019 року ОСОБА_1 підписано паспорт споживчого кредиту, яким у тому числі передбачені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Зокрема, п. 3 передбачено, що тип кредиту - кредитування рахунку; мета отримання кредиту - споживчі цілі, строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору; максимальна сума кредиту - 200000,00 грн. У п. 6 паспорту споживчого кредиту передбачено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Так, процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 35,99 % річних.

Підписанням паспорту споживчого кредиту споживач підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовною загальною вартістю кредиту, наданою виходячи з обраних нею умов кредитування, а також отримання нею усіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі у разі невиконання нею зобов`язань за таким договором.

20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» укладений договір факторингу № 4 згідно умов якого, первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 631163690 від 08.05.2019 року, що уклали АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , відповідно до реєстру боржників.

Заперечення відповідачки в частині неналежного повідомлення про відступлення права грошової вимоги суд відхиляє, оскільки згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наданих матеріалів вбачається, що між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в письмовій формі.

Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами договір від 08.05.2019 року № 631163690 відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання.

На підтвердження обставин укладення кредитного договору позивач надав оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.05.2019 року, яка підписана ОСОБА_1 , акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.05.2019 року, паспорт споживчого кредиту та виписку по рахунку за кредитною карткою за період з 08.05.2019 року по 08.04.2024 року.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними посилання відповідачки на недоведеність укладення сторонами кредитного договору та не погодження умов кредитування. Окрім цього, із наданої позивачем виписки по рахунку за кредитною карткою вбачається, що відповідачка активно користувалась кредитними коштами, що підтверджує факт отримання кредитних коштів відповідно до вимог укладеного договору. Крім того, відповідачка не заперечувала, що вона здійснювала часткове повернення кредитних коштів на виконання умов договору, чим також підтвердила отримання нею кредитних коштів. Заперечення відповідачки щодо не укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії судом не приймаються, оскільки доказів підписання оферти іншою особою суду не надано, клопотання про проведення почеркознавчої експертизи до суду не заявлялося.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі №554/4300/16-ц виклав правовий висновок, згідно якого банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

З виписки по рахунку з кредитної картки ОСОБА_1 за період з 08.05.2019 року по 08.04.2024 року встановлено, що останьою неодноразово знімалися грошові кошти та здійснювалися покупки, зокрема, 17.05.2019 року 21000 грн., 15.11.2019 року 1000 грн., 22.11.2019 року 500 грн., 16.12.2019 року 600 грн., з 05.01.2020 року по 31.01.2020 року 1195,37 грн., 08.03.2020 року - 145,15 грн., що в загальній сумі складає 31550,82 грн..

Крім того, відповідачка періодично здійснювала поповнення кредитної картки: 13.08.2019 року 15 грн., 13.08.2019 року 1000 грн., 22.08.2019 року 200 грн., 22.08.2019 року 15 грн., 07.09.2019 року 15 грн., 07.09.2019 року 1100 грн., 26.09.2019 року 15 грн., 26.09.2019 року 230 грн., 07.10.2019 року 1400 грн., 07.10.2019 року 15 грн., 07.11.2019 року 1500 грн, 07.11.2019 року 15 грн., 03.01.2020 року 1100 грн., 15.01. 2020 року 1200 грн., 06.03.2020 року 2100 грн., що разом становить 9920 грн.

Також з виписки по рахунку з кредитної картки ОСОБА_1 за період з 08.05.2019 року по 08.04.2024 року встановлено, що за час користування останньою кредитними коштами, АТ «Альфа-Банк» нараховано та в односторонньому порядку проводено списання грошових коштів з її картки як проценти за користування кредитом та проценти за прострочену заборгованість, що становить 22980,97 грн..

Крім того, з наданої виписки вбачається, що АТ «Альфа-Банк» в односторонньому порядку проводило списання грошових коштів за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), що склало 1860 грн. та комісії за обслуговування картки у розмірі 10874,13 грн., що в загальному становить 12734,13 грн., а також проценти за овердрафт у розмірі 704,37 грн..

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Верховний Суд у постанові від 09.02.2020 року у справі № 464/3214/16 (провадження № 61-16156св21) зазначив, що по своїй суті розрахунок заборгованості не є доказом (зокрема письмовим) у розумінні статей 76, 95 ЦПК України, а є результатом вчинення арифметичних дій стороною, зокрема, позикодавцем, з метою визначення суми боргу з урахуванням умов договору, періоду користування кредитними коштами тощо, з яким суд може погодитись або ж навести свій розрахунок, виконуючи обов?язок щодо визначення належної до стягнення суми заборгованості.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 631163690 від 08.05.2019 року станом на 20.12.2021 року становить 61577,25 грн., з яких 51632,24 грн. заборгованість по тілу кредиту, 9055,56 грн. заборгованість за відсотками по кредиту, 889,45 овердрафт (несанкціонована заборгованість). Разом з тим, суд не приймає його до уваги, оскільки досліджена виписка по рахунку за кредитною карткою зазначеної суми отриманих коштів відповідачкою не підтверджує і іншими матеріалами справи не доведений.

Надана позивачем виписка по рахунку за кредитною карткою доводить факт отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 31550,82 грн..

У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання кредитних коштів у розмірі 31550,82 грн., які в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Еліт фінанс», яке набуло право вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц зазначила, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб.

Разом із тим, позивач не надав суду переконливих та належних доказів на підтвердження погодження сторонами розміру щомісячної плати за розрахунково-касове обслуговування основної картки, відтак списання позивачем вказаних платежів з карткового рахунку відповідачки не ґрунтується на умовах укладеного сторонами кредитного договору.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги позивача, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням основної картки. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитних коштів, що надаються ОСОБА_1 та за які позивачем встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 року у справі № 727/5461/23.

Враховуючи, що згідно наданої позивачем виписки по рахунку за кредитною карткою з карткового рахунку ОСОБА_1 . банком було списано кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки, що у своїй сукупності складає 12734,13 грн., суд приходить до висновку про необхідність перерахунку загальної заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем.

Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

За наведених обставин, оскільки встановлена на постійній основі окрема комісійна винагорода за розрахунково-касове обслуговування кредитної картки є нікчемним платежем та відповідачкою здійснювалося часткове погашення заборгованості, списані банком за розрахунково-касове обслуговування грошові кошти у загальному розмірі 12734,13 грн. та внесені відповідачкою грошові кошти на картковий рахунок у розмірі 9920,00 грн. мають бути зараховані на погашення процентів, що відповідає положенню ст. 534 ЦК України.

З урахуванням викладеного, на користь позивача підлягає стягненню залишок заборгованості за процентами у розмірі 326,84 грн. (22980,97 грн. 12734,13 грн. 9920,00 грн.).

Враховуючи, що відповідачка належним чином не виконала обов`язку за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме стягненню підлягає на користь позивача заборгованість в загальній сумі 32582,03 грн., з яких 31550,82 грн. заборгованість по тілу кредиту, 326,84 грн. заборгованість за відсотками по кредиту, 704,37 грн. овердрафт (несанкціонована заборгованість).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Враховуючи заперечення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100 грн., на які посилається відповідачка у відзиві на позовну заяву, а саме: неспівмірність заявлених позивачем витрат із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та витраченим ним часом на надання таких послуг, а також враховуючи погодження позивача у відповіді на відзив із зменшенням витрат на правничу допомогу до розміру не більше 1000 грн., суд дійшов висновку, що справедливою та реальною сумою судових витрат на професійну правничу допомогу, яка може бути стягнута з відповідачки на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам є 529,00 грн. (розмір заявлених вимог 61577,25 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 32582,03 грн. (52,9%), розмір судових витрат на професійну правничу допомогу - 1000,00 грн. (1000 х 52,9 % : 100 %).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» підлягають задоволенню частково, то відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, розмір сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1601,81 (розмір заявлених вимог 61577,25 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 32582,03 грн. (52,9%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 3028 грн. (3028 х 52,9 % : 100 %).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 638, 639, 1046-1056 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська, 2, ІКЮО: 40340222) заборгованість за кредитним договором від 08.05.2019 року № 631163690 у розмірі 32582 (тридцять дві тисячі п`ятсот вісімдесят дві) грн. 03 (три) коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (місцезнаходження: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська, 2, ІКЮО: 40340222) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1601 (одна тисяча шістсот одна) грн. 81 (вісімдесят одна) коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) грн. 00 коп..

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко