Справа № 495/1256/23
№ провадження 2-р/495/21/24
Ухвала

іменем україни

11 червня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Денисовій К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері.

Стислий виклад заяви

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері був задоволений. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 12.05.2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №177 розірвано та місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з самостійним вихованням малолітньої дитини батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Заяву мотивує тим, що не зрозуміло, чи є дане рішення суду підтвердженням факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , оскільки в рішенні суду не встановлено юридичного факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини заявником, тобто рішенням суду в окремому провадженні не можливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання дитини батьком.

В судове засідання заявник не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав та просив задовольнити.

В судове засідання відповідач по справі не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень щодо задоволення заяви не має та підтвердила факт, що заявник самостійно утримує та виховує малолітнього сина.

Згідно ч.3 ст.271 ЦПК України, суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Отже, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали цивільної справи, заяву про роз`яснення рішення суду, докази, суд встановив.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд встановив наступні обставини справи

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері був задоволений.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 12.05.2017 року у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №177 розірвано та місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з самостійним вихованням малолітньої дитини батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Заявник звернувся до суду з заявою про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23, оскільки не зрозуміло, чи є дане рішення суду підтвердженням факту самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , оскільки в рішенні суду не встановлено юридичного факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини заявником, тобто рішенням суду в окремому провадженні не можливо встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт самостійного виховання та утримання дитини батьком.

Згідно ч.1 ст.271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.271 ЦПК України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», питання роз`яснення рішення суду розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Роз`яснення судового рішення зумовлюється його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення, а саме, мають місце положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.

Із урахуванням наведеного, беручи до уваги встановлені обставини, згідно ст.271 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву про роз`яснення рішення задовольнити, виходячи з наступного.

Під час ухвалення рішення суду по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері, судом було встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають спільного малолітнього сина, на теперішній час дитина проживає разом з позивачем та знаходяться на його повному матеріальному утриманні. Позивач, як батько належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує дитину усім необхідним, проявляє батьківську турботу, піклується про фізичний та духовний розвиток, самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням дитини. В свою чергу відповідач, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, позивач, як батько самостійно займається утримання та вихованням дитини. Зазначене не заперечувалось та визнано матір`ю дитини, що у свою чергу також підтверджує факт здійснення батьком самостійного виховання малолітньої дитини та її перебування на повному утриманні батька, на що було подано до суду відповідну заяву відповідачем.

Встановлення факту перебування дитини на самостійному вихованні та утриманні батька обумовлено виключно інтересами дитини, викликаними необхідністю захисту його життя, здоров`я, захисту прав та інтересів дитини.

Тобто судом був встановлений факт, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 самостійно займається утриманням та вихованням малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 . Вказані факти були визнанні самим відповідачем, яка позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення рішення суду в повному обсязі,

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе, зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин.

Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Матеріали справи та позиція її учасників під час ухвалення рішення суду, свідчила про те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 самостійно займається матеріальним утриманням та вихованням малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність задоволених позовних вимог.

В свою чергу суд зазначає, що під час ухвалення судом рішення не було покладено в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері відповідає вимогам статті 271 ЦПК України, не вносить змін у суть рішення, а сприяє насамперед способу захисту прав та інтересів заявника та його малолітньої дитини.

Керуючись ст.ст.76, 77, 271, 353 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері - задовольнити.

Роз`яснити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері та зазначивши, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20.02.2023 року по справі №495/1256/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком у звязку з самостійним вихованням дитини батьком без участі матері, є підтвердженням факту, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 самостійно займається вихованням та матеріальним утриманням малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без участі матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Заверюха В.О.