Справа № 471/699/22
Провадження №2/471/7/24
Номер рядка звіту 67
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу № 471/699/22 за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю, яка перешкоджає його участі у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Він звертався до органу опіки та піклування, висновком якого було встановлено брати йому участь у вихованні дитини та протягом вересня 2022 року-адаптативний період для дитини (у вихідні дні за місцем проживання дитини з 10.00 години до 17.00 години, з перервою на обід та відпочинок дитини) без присутності матері на території громади. Однак відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною тому він звернувся до суду.

Під час судового засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення. Суду зазначив, що після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю, яка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною. Позивач має належний матеріальний стан, працевлаштований, сплачує аліменти за рішенням суду, має житло, яке повністю відповідає санітарному стану, необхідному для дитини. Усі намагання батька бачитися з дитиною закінчуються викликом матір`ю працівників поліції. Батько має рівні права на виховання та спілкування з дитиною, однак вже протягом двох років не бачився з дитиною. Враховуючи те, що батьки дитини не можуть у позасудовому порядку вирішеними питання щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що не дозволить батькові забирати дитину за місцем свого проживання в м. Первомайськ. Зазначила, що якщо батько хоче бачитися з дитиною, він має можливість приїжджати до смт. Братське, та під її наглядом спілкуватися з дитиною. Донька з 01 вересня піде до школи та її поїздка до іншого міста буде мати негативний вплив. Також зазначила, що в країні третій рік іде віна та вона переживає за безпеку своєї дитини.

Представник третьої особи зазначила, що питання щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини було предметом розгляду комісії з прав дитини, за результати було прийнято висновок, який сторонами не виконано та позивач звернувся до суду. Просила про прийняття рішення на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

З 11 грудня 2015 року по 27 жовтня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , батьками якої є позивач та відповідач.

Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір`ю в смт. Братське.

Батько дитини проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 встановлено, що будинок складається з трьох кімнат з усіма зручностями, загальною площею 70 кв.м. В будинку зроблений сучасний ремонт. Для дитини відведена та облаштована окрема кімната, де в наявності все необхідне для навчання та розвитку дитини.

ОСОБА_4 з 09.08.2010 року працює у структурному підрозділі Первомайський рейкозварювальний поїзд філії «Центр з будівництва та ремонту колії» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до характеристик з місця роботи та проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, неконфліктний, спиртними напоями не зловживає, не притягувався до адміністративної відповідальності.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до частин першої-третьої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Під час розгляду справи відповідачкою не спростовано наявність у позивача права на особисте спілкування з дитиною, передбачене положеннями частини другої статті 157 СК України, не доведено неспроможність батька спілкуватися та доглядати за донькою самостійно, що могло б перешкоджати нормальному її розвитку, а посилання матері на те, що через війну в країні вона переживає за безпеку дитини не може бути підставою для прийняття рішення про відмову у позові, оскільки батько також має піклуватися про безпеку своєї дитини.

Отже, враховуючи вищевикладене, вік дитини, те що дитина готується до навчання у школі, враховуючи позицію сторін та інтереси дитини, права батьків по відношенню до дитини, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково- зобов`язати матір не чинити перешкоди у спілкування дитини з батьком та визначити наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: першу та третю суботу та неділю кожного місяця з можливістю залишитися дитині за місцем проживання батька.

З відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити ОСОБА_4 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме першу та третю суботу та неділю кожного місяця з можливістю залишитись дитині за місцем проживання батька.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати понесені при сплаті судового в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Позивач - ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа -Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, місцезнаходження: вул.Миру,131, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2024 року.

СуддяІ.Б. Гукова