Справа № 451/1797/23
Провадження № 2/451/100/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 липня 2024 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Куцик-Трускавецької О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Мурин Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в іноземній валюті,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Обґрунтування позивача

АТ КБ «Приватбанк» (позивач) подав до суду позов, в якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №CGR0G200240491 від 05.04.2007 у розмірі 3247.87 [Долар США], з яких:

-725.45 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту);

-572.17 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

-571.20 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом;

-1379.05 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що між ним та відповідачкою 05.04.2007 укладено кредитний договір № CGR0G200240491, за умовами якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 4200 [Долар США] на термін до 04.04.2022, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав повністю, натомість відповідачка своєчасно не повернула кредитні кошти та не сплатила відсотки та комісію за користування такими коштами, що слугувало підставою для нарахування пені та звернення до суду з даним позовом.

Заперечення відповідачки

Представниця відповідачки 25.03.2024 скерувала на адресу суду клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені та клопотання про застосування позовної давності до всієї суми заборгованості (а.с. 67-68, 74-75), в яких зазначила, що зважаючи на те, що останній платіж за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, був здійснений відповідачкою в лютому 2015 року, а з позовною заявою позивач звернувся у грудні 2023 року, на момент подачі позову строк позовної давності щодо пені збіг.

У поданому розрахунку заборгованості позивач не нараховує пеню за прострочення виконання зобов`язань за користування кредитом за останні 12 місяців (період позовної давності), а відтак в частині нарахованої пені поза межами цього періоду вимоги банку є простроченими, тобто заявленими поза межами позовної давності щодо окремих платежів, а тому не підлягають задоволенню.

Окрім цього, зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Зважаючи на те, що останній платіж за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем був здійснений відповідачкою у лютому 2015, а з позовною заявою позивач звернувся у грудні 2023 з зазначеної дати, на момент подачі позову строк позовної давності щодо усіх платежів за відсотками поза межами 3 річного строку позовної давності збіг.

У подальшому розрахунку заборгованості позивач не нараховує відсотки за користування кредитом за останні 3 роки (період позовної давності), а відтак в частині нарахованих відсотків поза межами цього періоду вимоги банку є простроченими тобто заявленими поза межами позовної давності щодо окремих платежів, а тому задоволенню не підлягають.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та не заперечення проти заочного розгляду справи (а.с.51).

Представником відповідачки на розгляд суду подано клопотання про відкладення розгляду справи(а.с.60).

05.04.2024 на розгляд суду поступило клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Кудрик Т.П. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через електронний кабінет, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 84).

07.05.2024 представник позивача подав клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з необхідністю додаткового часу для надання доказів по справі(а.с.92-93).

16.05.2024 представник позивача подав клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи(а.с.99-101).

21.05.2024 представник позивача подала на розгляд суду заяву про розгляд справи без її участі(а.с.140).

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 19.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.49-50).

У період з 22.01.2024 по 26.01.2024 включно суддя Куцик-Трускавецька О.Б. перебувала на лікарняному(а.с.53).

22 лютого 2024 суддя Куцик-Трускавецька О.Б. перебувала на лікарняному(а.с.58).

Ухвалою судового засідання від 06.03.2024 відкладено розгляд справи (а.с.65).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 26.03.2024 відкладено розгляд справи(а.с.81).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.04.2024 клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» Кудрик Т.П. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задовольнено(а.с.86-87).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 09.05.2024 відкладено розгляд справи на 22.05.2024.

В подальшому, засідання було перенесено на 05.06.2024.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 05.06.2024 судове засідання відкладено на на 02.07.2024.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

04 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CGR0G200240491 (а.с.29-33).

Відповідно до п.1.1 та 1.2 договору, банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу або перерахування на рахунок, зазначений у п. 7.1 договору… Позичальник доручає банку здійснювати погашення заборгованості за цим кредитним договором у передбачені ним терміни за рахунок коштів, розміщених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, яка емітована ПриватБанком.

Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 04.04.2007 по 04.04.2022 включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 4 200,00 доларів США (чотири тисячі двісті доларів США) на наступні цілі: придбання житла, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, а також 1,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 04 по 09 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредити) здійснюється у наступному порядку:

Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 59,26 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредити, відсоткам, винагородою).

Позичальник зобов`язується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2 даного договору. Повну оплату за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. Позичальник зобов`язується сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного договору (п. 2.2.2 та п. 2.2.3 договору).

Згідно з п. 2.3.1. договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні … Також, банк має право за своїм розсудом зменшувати розмір процентної ставки до рівня встановленого чинним законодавством … (п. 2.3.2. договору).

Пунктом 2.4.1. договору передбачено, що позичальник має право здійснювати дострокове погашення кредиту. При цьому позичальник зобов`язаний сплатити банку суму винагороди відповідно до п. 7.1. даного Договору, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно п. 4.1. даного Договору. Оплата проводиться відповідно до умов даного договору.

Позичальник має право погашати заборгованість по кредиту будь-яким способом не забороненим чинним законодавством (п. 2.4.2. договору).

Відповідно до п. 3.4. договору нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості і за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця за період з першої дати поточного періоду сплати включно. Дати погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту.

Позичальник має право сплатити щомісячний платіж достроково, при цьому нарахування відсотків здійснюється в порядку передбаченому пп. 3.4. й 3.1. даного договору (п. 3.10. договору).

У п. 4.1. Договору сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам (п. 6.4. договору).

Згідно ордеру - розпорядження від 05.04.2007 №649 ОСОБА_1 було видано кредитні кошти згідно кредитного договору №CGR0G200240491 від 04.04.2007 у сумі 4 200 доларів США (а.с.28).

Згідно з наданими АТ КБ «Приватбанк» розрахунками, заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 07.12.2023 складає - 3247.87 доларів США, яка складається з наступного: 725.45 доларів США - заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту); 572.17 доларів США - заборгованість по процентами за користування кредитом; 571.20 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1379.05 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором(а.с.35-39).

Зміст спірних правовідносин

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею ( ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (АТ КБ «Приватбанк») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову

(1)Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як встановлено судом між сторонами у даній справі виникли зобов`язання на підставі кредитного договору № CGR0G200240491 від 04.04.2007.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що банк у повному обсязі виконав зобов`язання за кредитним договором, та надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 4200,00 доларів США, що підтверджується ордером - розпорядження від 05.04.2007 №649, який міститься у матеріалах справи.

З долучених до позовної заяви виписок по рахунку вбачається, що відповідач здійснив погашення кредитної заборгованості на суму 3474,55 доларів США. В матеріалах справи відсутні докази які підтверджують, що відповідач здійснив погашення решти кредиту у розмірі 725,45 доларів США в строк встановлений у п. 7.1 кредитного договору, а саме до 04.04.2022.

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц.

З урахуванням вищевикладеного, судом прийнято банківські виписки як належні докази підтвердження видачі кредиту, а також факту неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором також свідчить відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даного кредитного договору.

Так, на момент звернення позивача до суду із цим позовом, виходячи з наявних в матеріалах справи банківських виписок з особового рахунку позичальника, підтверджується прострочення повернення позичальником кредиту у розмірі 725,25 доларів США.

(2)Щодо вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за відсоткам за користування кредитом у розмірі 572,17 доларів США, розрахованих за період з 04.02.2015 до 04.11.2020.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам (п. 6.4. договору).

Згідно з п. 2.3.1. договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні … Також, банк має право за своїм розсудом зменшувати розмір процентної ставки до рівня встановленого чинним законодавством … (п. 2.3.2. договору).

З доданого позивачем до позовної заяви розрахунку вбачається, що у період з 05.04.2007 до 07.11.2008 для здійснення нарахування процентів за користування кредитом застосовувалась процентна ставка 12% річних, у період з 09.11.2008 до 06.09.2010 14,04 % річних, у період з 07.09.2010 до 04.11.2020 13,54 % річних.

Відповідач не висловлював заперечень проти застосування розміру процентної ставки, про що свідчить здійснення ним оплати процентів за тою чи іншої процентною ставкою, яка існувала у конкретний момент оплати.

Відтак, здійснивши перевірку розрахунку процентів за користування кредитом у визначені позивачем періоди, враховуючи, що такі періоди не виходять за межі строку кредитування, враховуючи оплати, здійснені відповідачем в рахунок погашення таких нарахувань, суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував 572,17 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

(3)Щодо вимоги про стягнення з відповідача 571,20 доларів США заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Комісія за обслуговування кредиту - найчастіше, це сплата відповідно до умов кредитного договору, щомісячної суми банку, за надання останнім інформації про кредит (сума залишку тіла кредиту, нарахованих відсотків, смс-інформування про суму щомісячного платежу, про зарахування оплати кредиту тощо).

У п. 2.2.9. договору сторони погоди, що позичальник зобов`язується на підставі наданих банком підтверджуючих документів відшкодувати витрати/збитки, які виникли у зв`язку із наданням кредитних історій, інформації про позичальника, а також сплатою послуг, які надані або будуть надані в майбутньому з метою реалізації прав за даним договором, а також за договорами іпотеки, поруки й т.п., укладеними з метою забезпечення зобов`язань позичальника за договором …

Суд звертає увагу, що у кредитному договорі, стягнення за яким є предметом даного позову не передбачено розміру, у якому сплачується комісія за обслуговування кредиту, тому нарахування такої комісії у довільному розмірі є неправомірним.

Разом з тим, з поданого позивачем розрахунку вбачається, що нібито комісія за користування кредитом нараховувалась у період з 05.04.2007 до 04.10.2020 щомісячно по 8,40 доларів США, що дорівнює 0,2% від суми наданого кредиту.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору сторонами погоджено сплату позичальником винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,2% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати.

Відтак, суд доходить до висновку, що здійсненні позивачем щомісячні нарахування у розмірі 8,40 доларів США відповідають погодженим у договорі умовам щодо сплати щомісячної винагороди. Тому, суд розцінює заявлену позивачем до стягнення суму у розмірі 571,20 доларів США як заборгованість відповідача по сплаті винагороди за надання фінансового інструменту, право на нарахування якої передбачено умовами договору і є правомірним.

(4) Щодо вимоги про стягнення 1379,05 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

У п. 4.1. договору сторони погодили, що при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

З урахуванням умов кредитного договору, пеня в даному випадку має обчислюватись і стягуватись в національній валюті України гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов`язання.

Водночас, розрахунок, який подано банком, здійснено у доларах США, тоді як у періоди нарахування курс долара США до національної валюти гривні, змінювався майже кожен день. Суд вважає, що таке нарахування пені порушує погоджені у кредитному договорі умови її нарахування та сплати, а відтак, вимога позивача про стягнення 1379,05 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором є неообгрунтованою.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки ( штрафу, пені).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

У договорі сторонами не збільшено, встановлений законом, строк позовної давності.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Якщо умовами договору встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18.

Тому перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу в межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Вказане унеможливлює визначення початку перебігу позовної давності окремо для погашення всієї заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, при визначені строку позовної давності у даному випадку суд враховує таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятою відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України встановлений карантин з 12.03.2020, який був неодноразово продовжений.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023 карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) відмінено з 30.06.2023.

За змістом пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Як вбачається з укладеного між сторонами кредитного договору та з встановлених матеріалів справи, банк надав позичальнику кредит у розмірі 4200,00 доларів США на строк з 04.04.2007 по 04.04.2022 включно. Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором здійснюється з 04 по 09 число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 59,26 доларів США від суми заборгованості, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди.

З урахуванням того, що:

-відповідач отримав кредит 04.04.2007, його повернення визначено щомісячними платежами в розмірі 59,26 доларів США,

-з розрахунку заборгованості долученого до позовної заяви вбачається, що Банк ставить вимогу про стягнення заборгованості по тіло кредиту, яка виникла станом на 12.11.2020, вимогу про стягнення заборгованості по відсотках виникла у період з 04.02.2015 до 04.11.2020 та по винагороді з 04.04.2007 до 04.10.2020,

-до суду Банк звернувся у грудні 2023 року,

суд приходить до висновку, що строки позовної давності на пред`явлення вимог про сплату тіла кредиту, відсотків по кредиту та винагороди за період з моменту надання кредиту до 11 березня 2017 року сплив.

Разом з тим, судом враховано, що до 04.02.2015 позичальник здійснював дострокове погашення заборгованості і щомісячні платежі достроково внесені ним станом на 04.02.2015 покривали розмір платежів, що мав бути здійсненим станом на 10.11.2020.

Відтак, прострочення сплати тіла кредиту на суму 725,45 доларів США, яку просить стягнути банк виникло з 11.11.2020.

Узагальнюючи, суд констатує, що:

- строк позовної давності по стягненню тіла кредиту у розмірі 725,45 доларів США не сплинув, а відтак заявлене нарахування підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі;

- до стягнення з відповідача підлягають проценти річних, розраховані за період з 04.04.2017 до 04.11.2020 у розмірі 363,44 доларів США.

- до стягнення з відповідача підлягає винагорода, розрахована за період з 04.04.2017 до 04.10.2020 у розмірі 361,2 доларів США.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. При цьому умовами кредитного договору було передбачено його виконання саме у валюті кредиту - доларах США.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 958,40 грн.

На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 89, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, Радехівський районний суд Львівської області,

ухвалив:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 725,45 доларів США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 363,44 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 361,2 доларів США заборгованості за винагородою та 958,40 грн у відшкодування витрат на оплату судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддяО. Куцик-Трускавецька