УХВАЛА

14 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 689/1018/24

провадження № 61-14256ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 червня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2024 року у справі за заявою директора Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року представник Свірневська Н. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, ухвали Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята судом до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на такі обставини.

За змістом пункту 5 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Мотивувальна частина касаційної скарги містить посилання як на підставу касаційного оскарження ухвал суду апеляційної інстанції на абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України. Водночас у касаційній скарзі відсутні посилання на підстави касаційного оскарження щодо постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Узагальнені посилання на підстави незгоди з оскаржуваною постановою не є належним виконанням вимог приписів пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки не містять посилання на підстави касаційного оскарження з переліку, визначеного частиною другою статі 389 ЦПК України, та їх нормативно-правове обґрунтування стосовно постанови суду апеляційної інстанції.

Для усунення зазначеного недоліку заявнику слід надати до суду нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій зазначити підстави касаційного оскарження та її нормативно-правове обґрунтування з врахуванням вимог цієї ухвали.

Також касаційна скарга подана поза межами строку на касаційне оскарження.

В касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого посилається на те, що строк був пропущений внаслідок очікування ним розгляду судом заяви про виправлення описки у постанові суду. На підставі наведеного касаційну скаргу подано протягом тридцятиденного строку з моменту прийняття судом апеляційної інстанції ухвали про відмову у виправленні описки.

Відповідно до приписів статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 вересня 2024 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 09 жовтня 2024 року. Касаційну скаргу подано 22 жовтня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.

Суд не визнає поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки вчинення інших процесуальних дій не впливає на можливість сторони реалізувати належне їй процесуальне право на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Для усунення зазначеного недоліку заявнику слід надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій слід зазначити інші причини пропуску строку, належно обґрунтовані доказами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до приписів 185, 393 ЦПК України встановивши, що касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, то підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

За таких умов касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 185, 261, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 вересня 2024 року, ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 червня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 вересня 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційної скарги застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко