Провадження № 4-с/161/43/24
У Х В А Л А

18 червня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Степанюка О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою адвоката Пугача Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В:

09.05.2024 року представник скаржника адвокат Пугач С.В. в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з вищевказаною скаргою.

В обґрунтування якої зазначив, що 01 березня 2024 р., керуючись п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)Потильчак Олександр Олександрович виніс постанову про закінчення виконавчогопровадження №72749187 з примусового виконання виконавчого листа №161/12347/22,виданого 10 серпня 2023 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області.

Про винесення вказаної постанови ОСОБА_2 стало відомо 26 квітня 2024 року при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження.

Вказує, що на момент прийняття оскаржуваної постанови від 01 березня 2024 було встановлено наявність об?єктивних підстав, які унеможливлюють ОСОБА_2 виконання судового рішення у встановлений судом спосіб. Однак, державним виконавцем Потильчак О.О. проігноровані судові рішеннях від 18 січня 2024 р. у справі №320/39150/23 та від 29 лютого 2024 р. у справі №320/46962/23, якими визнано поважними причини невиконання ОСОБА_2 судового рішення, а також визнано незаконність постанов від 05 жовтня 2023 р. та від 07 грудня 2023 р. про накладення штрафу, винесені державним виконавцем Потильчак 0.0. в межах виконавчого провадження №72749187.

А тому, просив суд поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №72749187 від 01 березня 2024 р., прийняту державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександром Олександровичем, визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №72749187 від 01 березня 2024 р. прийняту державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександром Олександровичем в порядку п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", зобов`язати державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександра Олександровича в рамках виконавчого провадження №72749187 винести постанову про повернення стягувачу ОСОБА_4 виконавчого листа №161/12347/22, виданого 10 серпня 2023 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області в порядку передбаченому пунктом 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Представник скаржника адвокат Кушнірук А.В. скаргу підтримав, просив задовольнити з підстав, які викладені у вищевказаній скарзі.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 адвокат Степанюк О.Р. скаргу не визнав.

Представник Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися, причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань чи письмових заперечень на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За наведених обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі інших осіб.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Також, в ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 р. у справі №320/39150/23 визнано протиправною та скасовано постанову від 05 жовтня 2023 р. ВП№72749187 про накладення штрафу на боржника - ОСОБА_2 урозмірі 1700 грн за невиконання виконавчого документу №161/12347/22, виданого 10 серпня2023 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 майна: автомобіль марки Mercedes-Benz E200, 2011 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів до замка запалення вищевказаного автомобіля, шляхом передачі власнику ОСОБА_4 (а.с. 14-18).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 р. справі

№320/46962/23 визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександра Олександровича від 07 грудня 2023 р. ВП №72749187 про накладення штрафу у розмірі 3400

грн. на боржника - ОСОБА_2 (а.с. 19-24).

01 березня 2024 р., керуючись п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександр Олександрович виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №72749187 з примусового виконання виконавчого листа №161/12347/22, виданого 10 серпня 2023 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а.с.11-12).

З копії витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28.12.2023 було зареєстроване кримінальне провадження №0002624 за повідомленням державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчака О.О. з приводу невиконання рішення Луцького міськрайонного суду про повернення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 автомобіля Mercedes-Benz E-200.

Відповідно до статті 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частин першої, третьої статті 18 Закону № 1404-VIII на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст.449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно з ч. 2 даної статті пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Представник ОСОБА_2 дізнався про наявність оскаржуваної постанови від 01 березня 2024 р. про закінчення виконавчого провадження №72749187, при ознайомлені із матеріалами виконавчого провадження 26.04.2024р. 26.04.2024р. ОСОБА_5 довідався про наявність постанови та отримав її нарочно, що підтверджується копією заяви із відміткою канцелярії виконавчої служби та копією постанови ДВС від 01.03.24 ВП 72749187, із відміткою отримувача про дату її отримання (а.с.11), а тому суд прийшов до висновку, про поновлення строку на оскарження постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що державний виконавець Потильчак О.О. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2024, керуючись вимогами п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

Неправомірність оскаржуваної постанови заявник пов`язує з тією обставиною, що державний виконавець не врахував всі обставини та всупереч статті 63 Закону України "Про виконавче провадження".

За приписами п.11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 цього Закону.

Ч.1-3 ст.63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Питання наслідків закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа врегульовані статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Відтак виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, складовою права на справедливий суд.

З аналізу правових норм, які належить застосувати до спірних правовідносин, можна виснувати, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

Однак, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 р. у справі №320/39150/23, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову від 05 жовтня 2023 р. про накладання штрафу на ОСОБА_2 в розмірі 1700 грн винесену в межах виконавчого провадження №72749187 та рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 р. у справі №320/46962/23, яке набрало законної сили, визнано протиправного та скасовано постанову державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 07 грудня 2023 р. ВП №72749187 про накладення штрафу.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, постанову про закінчення виконавчого провадження від 01.03.2024 слід скасувати, оскільки вона порушує права стягувача на виконання судового рішення, що набрало законної сили, а отже суперечить основним засадам судочинства.

Стосовно вимог скаржника щодо зобов`язання зобов`язати державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександра Олександровича в рамках виконавчого провадження №72749187 винести постанову про повернення стягувачу ОСОБА_4 виконавчого листа №161/12347/22, виданого 10 серпня 2023 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області в порядку передбаченому пунктом 6 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки обов`язок виконавця вживати необхідних заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії встановлений Законом України «Про виконавче провадження» і додатково покладення цього обов`язку судовим рішенням не потребує.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як диспозитивність.

Вказані правові норми, з одного боку, покладають на державного виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а з іншого боку - наділяють державного виконавця певними дискреційними повноваженнями щодо самостійного визначення видів і обсягу виконавчих та інших процесуальних дій, а також строків їх вчинення.

Суд при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень, виконуючи завдання цивільного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим законом, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, тобто, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання цивільного судочинства при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на наведені обставини і відповідні ним підстави, скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката Пугача Сергія Васильовича в інтересах ОСОБА_2 до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: ОСОБА_3 , на дії державного виконавця при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №72749187 від 01 березня 2024 р. прийняту державним виконавцем Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Потильчак Олександром Олександровичем в порядку п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження".

В задоволенні решти вимог скарги - відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 20.06.2024.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк