Дата документу 06.06.2024
Справа № 334/3743/24
Провадження № 2/334/1967/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Алєйнікової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжя в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/17-37/1293-32, згідно якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 40000,00 доларів США з виплатою процентної ставки 14,00% річних, строком до 28 липня 2018 року.

Водночас, 28 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/17-37/1293-32/1, відповідно до якого сторони встановили, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням боржника ОСОБА_1 , які виникають з умов кредитного договору № 014/17-37/1293-32 від 28.07.2008 року, а саме: повернути кредит в розмірі 40000,00 доларів США, сплатити відсотки за його користування, комісійну винагороду, неустойку (штраф, пеню) в розмірі та строки встановленні цим договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, рішенням Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року у цивільній справі № 2-3604/11 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволені, та стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг за кредитним договором у розмірі 227123.,81 грн. Рішення суду відповідачем не виконано.

18 грудня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-28, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» прийняв право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/17-37/1293-32 від 28.07.2008 року. 18 грудня 2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-28-1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прийняв право вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором.

Ухвалою Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 10 січня 2022 року замінено сторону ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у цивільній справі № 2-3604/11.

Відповідачі не виконують свої зобов`язання за рішенням суду, тому на заборгованість в розмірі 228943,81 грн. за період з 04 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних у розмірі 33534,64 грн. та інфляційні втрати у розмірі 92493,30 грн. Зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» продовжено строки дії позовної давності на період дії карантину. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 04 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 126027,94 грн., з яких заборгованість за ставкою 3% річних 33534,64 грн., інфляційні втрати 92493,30 грн.; та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2014 року у цивільній справі № 2-3604/11 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» задоволені, та солідарно стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» борг у розмірі 227123,81 грн., та судові витрати у розмірі 1820,20 грн. Рішення набрало законної сили 02 грудня 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10 січня 2022 року замінено сторону виконавчого провадження - стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3604/11 від 09.04.2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль за у сумі 227,123,81 грн., суму витрат на сплату державного мита у розмірі 1700 грн., витрати на сплату за ІТЗ 120 грн. та у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-3604/11 від 09.04.2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль за у сумі 227,123,81 грн., суму витрат на сплату державного мита у розмірі 1700 грн., витрати на сплату за ІТЗ 120 грн.

Як вбачається з розрахунку 3% річних та інфляції, 3% річних та сума комісії нарахована за період з 04 квітня 2017 року по 23лютого 2022 року та складає: 3% річних у розмірі 22534,64 грн. та інфляційні втрати у розмірі 92493,30 грн.

Відповідно до ч. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до ч. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, з 12 березня 2020 року по на всій території України було встановлено карантин. У подальшому, строк дії карантину неодноразово продовжувався.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, та він діє по теперішній час.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями526,527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Водночас,ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилось та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитор має право на отримання сум, передбачених у статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення. При цьому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає в кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення й обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином враховуючи, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеним кредитним договором на час звернення з позовною заявою, відповідно зобов`язання відповідача сплатити борг не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

З розрахунку заборгованості 3% річних та інфляції вбачається, що 3% річних та інфляція нараховані за період з 04 квітня 2017 року по 23лютого 2022 року.

Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, та він діє по теперішній час.

Отже, 3% річних та інфляційні витрати правильно розраховано позивачем, що підтверджується розрахунками. Відповідачі не надали суду доказів щодо відсутності заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/17-37/1293-32 від 28.07.2008 року за період з 04 квітня 2017 року по 23 лютого 2022року у розмірі 126027,94 грн., з яких заборгованість за ставкою 3% річних 33534,64 грн., інфляційні втрати 92493,30 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору.

Щодо вимоги представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10000 грн., на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано наступні докази: договір про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, додаткова угода № 10 до договору про надання правової допомоги №28092021-1 від 28.09.2021 року, акт № 20-1 прийому-передачі реєстру боржників, акт №20-1 прийому-передачі наданої правової допомоги, платіжна інструкція, статут АО «Правовий діалог».

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих адвокатським об`єднанням та їх оплата підтверджена відповідними доказами.

Відповідно до стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон про адвокатуру) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, положення спеціального Закону про адвокатуру передбачають, що розмір гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги за взаємною згодою обох сторін, як клієнта так і адвоката. З однієї сторони норми вказаного Закону покликані гарантувати оплату праці адвоката за надані правові послуги, з іншого боку визначити вартість кваліфікованих правових послуг, які спроможний буде заплатити клієнт з урахуванням його фінансових можливостей та з огляду на кваліфікацію, досвід адвоката, обсяг наданих ним послуг.

Особа, бажаючи ефективно захисти своє право, яке порушено/порушується, звертається за допомогою до адвоката, та, укладаючи з ним договір про надання правової допомоги, погоджується оплатити вартість запропонованих ним правових послуг. Разом з тим, така особа має правомірні очікування повернути назад вказані кошти, стягнувши їх із відповідача, у випадку, якщо її право буде відновлено, чи судом буде визнана її правота.

Інститут відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбачений у ст. 137 ЦПК України, власне і покликаний гарантувати право людини на повернення здійснених нею витрат на правову допомогу у разі постановлення судом рішення на її користь.

З огляду на все викладене вище, з урахуванням особливостей вказаної справи, зокрема, того, що передумовою звернення позивача до суду були дії відповідачів, а також того, що лише після вжиття позивачем правових способів захисту шляхом пред`явлення позову, у зв`язку з чим, позивачу необхідно було скористатися правовою допомогою кваліфікованого адвоката, - відповідачами було відновлено його право, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн. не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог, відповідатиме складності справи та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань позивача як особи, чиї права було порушено, на повну або часткову компенсації сплачених ним коштів за правову допомогу щодо захисту його права, надану йому адвокатом.

Так, виходячи з складності справи та виконаних адвокатом робіт, суд стягує з відповідача на користь позивача 5000 грн. витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, в межах задоволених вимог судом.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стягнення 3% річних та інфляційних втрат задовольнити.

Солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (ЄРДПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001, адреса: 04071, м. Київ вул. Набережно-Лугова буд. 8) заборгованість за кредитним договором № 014/17-37/1293-32 від 28.07.2008року за період з 04 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 126027,94 грн., з яких заборгованість за ставкою 3% річних 33534,64 грн., інфляційні втрати 92493,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (ЄРДПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001, адреса: 04071, м. Київ вул. Набережно-Лугова буд. 8) судовий збір у сумі 3028,00 грн. по 1514,00 грн. з кожного.

Солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» (ЄРДПОУ 39992082, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «Універсал Банк», код банку 322001, адреса: 04071, м. Київ вул. Набережно-Лугова буд. 8) судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.М.Гнатюк