УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 752/5690/15-ц

провадження № 61-10712ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного

суду міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року, прийняті з наслідком розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони позивача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна, про визнання договору поруки припиненим та договору іпотеки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до

ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Л. М., про визнання договору поруки припиненим та договору іпотеки недійсним.

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Діджи Фінанс» звернулося із заявою про заміну ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Діджи Фінанс».

Заяву обґрунтовано тим, що на підставі договору факторингу № 13-10/2022

від 13 жовтня 2022 року АТ «УкрСиббанк» право вимоги за кредитним договором від 27 грудня 2006 року, укладеним з ОСОБА_1 , а також за забезпечувальними договорами відступило ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», яке, у свою чергу, на підставі договору відступлення права вимоги від 11 січня 2023 року відступило таке право ТОВ «Діджи Фінанс».

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 8 листопада 2023 року заяву ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено та замінено у справі № 752/5690/15-ц

ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс».

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції вважав доведеними обставини щодо набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитним за забезпечувальним договором, що свідчить про зміну кредитора у зобов`язанні та є підставою для заміни сторони її правонаступником відповідно до статті 55 ЦПК України.

Постановою Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 8 листопада 2023 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши про відповідність таких висновків обставинам справи та нормам процесуального права.

24 липня 2024 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що ТОВ «Діджи Фінанс» не доведено належними та допустимими доказами відступлення до товариства права вимоги за кредитним і забезпечувальним договорами.

Заявник вказує про невирішення судом першої інстанції її клопотання про витребування оригіналів доказів, які підтверджують правонаступництво ТОВ «Діджи Фінанс» у спірних правовідносинах, та вирішення цим судом відповідного клопотання за відсутності оригіналів таких доказів.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 25 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України Верховний Суд переглядає у касаційному порядку судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2, 3 частини першої статті 389ЦПК України, в касаційній скарзі вказується обґрунтування того,

в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Підставою касаційного оскарження заявник визначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема пункту 1-4 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», та порушення норм процесуального права, а саме частини четвертої статті 263 ЦПК України.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво

у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження

у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор

у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Водночас відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним

та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною

у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва

межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування

за відповідними позовними вимогами (пункти 29, 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17,

провадження № 14-37цс20).

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що з квітня 2015 року у провадженні Голосіївського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Л. М., про визнання договору поруки припиненим та договору іпотеки недійсним.

13 жовтня 2022 року АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова

компанія «Укрфінстандарт» уклали договір факторингу № 13-10/2022, за умовами якого всі права та обов`язки за договором про надання споживчого

кредиту № від 27 грудня 2006 року, укладеним ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком (далі - АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», перейшли від банку до ТОВ «Фінансова

компанія «Укрфінстандарт».

11 січня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт»

та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали договір відступлення права вимоги № 11-01/ФК-23,

за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № від 27 грудня 2006 року, укладеним

з ОСОБА_1 .

До заяви про заміну сторони ТОВ «Діджи Фінанс» надало додатки

до договору відступлення права вимоги № 11-01/ФК-23, а саме додаток № 1

від 11 січня 2023 року (Реєстр права вимоги) та Акт приймання-передачі прав вимоги від 11 січня 2023 року, за умовами яких до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором.

Таким чином, встановивши, що ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право

вимоги за договором про надання споживчого кредиту №

від 27 грудня 2006 року, укладеним ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про заміну сторони

у справі.

Доводи касаційної скарги про те, що договір відступлення права вимоги, на підставі якого право кредитора набуло ТОВ «Діджи Фінанс», є недійсним, необґрунтовані з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року

у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) дійшла висновку про те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Тобто задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які

не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено,

що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи

(сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин,

що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності

та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів

для здійснення відповідної заміни.

Доводи касаційної скарги про безпідставне відхилення клопотання про витребування оригіналів договорів про відступлення права аналогічні доводам апеляційної скарги, які суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив та навів у постанові відповідні мотиви.

Інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують,

на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають та зводяться

до незгоди заявника з їх змістом та власного тлумачення норм матеріального

та процесуального права.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду

міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року є необґрунтованою, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваних судових рішення.

Колегія суддів також враховує, що ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2024 року у справі № 752/5690/15 (провадження № 61-9833ск24) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року у зв`язку з необґрунтованістю касаційної скарги, яка містила такі ж доводи, що і касаційна скарга ОСОБА_1 на вказані судові рішення.

Оскільки оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій

є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального права й підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду

міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 рокусуд касаційної інстанції відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 8 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 липня 2024 року, прийняті з наслідком розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про заміну сторони позивача у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Іванова Лідія Миколаївна, про визнання договору поруки припиненим та договору іпотеки недійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська