Справа № 212/8418/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми боргу за договором, посилаючись на те, що 12.02.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1768418, підписаний електронним підписом позичальника, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 строк на 30 днів до 14.03.2021 року зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день. В подальшому 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2106, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив належні йому права вимоги до боржників на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», а відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 21 червня 2021 року до такого договору факторингу позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 в сумі 40656 грн., з яких 12000 грн. сума боргу за тілом позики та 28656 грн. борг за відсотками. Враховуючи відсутність погашення боргу відповідачем, ОСОБА_1 за договором позики заборгувала позивачу 19164 грн., з яких 12000 грн. борг за тілом позики та 7164 грн. борг за відсотками. На підставі викладеного просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором позики № 1768418 в розмірі 19164 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Ані відповідачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Сергієнко Д. М., будучи обізнаними про наявність позову ТОВ «ФК управління активами», не скористались своїм право на подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 6 вересня 2024 року при відкритті провадження судом було визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Ухвалою суду від 6 вересня 2024 року за клопотанням представника позивача було витребувано з АТ «Універсал Банк» докази перерахування TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на картковий рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за період з 12.02.2021 року по 13.02.2021 року.

Ухвалою суду від 8 жовтня 2024 року за клопотанням представника відповідача було призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із викликом сторін.

Представник ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ОСОБА_3 , подала заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на задоволені позову та не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Ані відповідачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Сергієнко Д. М., у судове засідання не з`явились повторно, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи судом належним чином, надавши повторно клопотання з проханням відкласти розгляд через хворобу представника відповідачки.

На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому суд розглянув справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Так в цьому сенсі суд вказує, що за ч. 2 ст. 223 ЦПК суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження;

5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Крім того за ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки й цій особі.

Отже, внаслідок повторної неявки сторони незалежно від причини такої неявки, в разі її належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, а також за відсутності обставин, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК, суд може вирішити справу по суті, що знайшло своє відображення у п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК.

Таким чином суд, відхиливши клопотання адвоката Сергієнко Д. М. про відкладення розгляду справи, що не є перешкодою для її розгляду, вирішив спір за відсутності учасників процесу, які не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги ТОВ «ФК управління активами» такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).

Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Отже, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.

Судом було встановлено, що 12.02.2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора було укладено договір позики № 1768418, за умовами якого кредитор надав боржнику кошти в сумі 12000 грн. на 30 днів, до 14.03.2021 року, зі сплатою відсотків за його використання в розмірі 1,99% на день.

Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 12.02.2021 року був підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між нею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» такої угоди, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитора за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Суд при цьому встановив, що згідно із інформацією ТОВ «ФК Фінекспрес» від 15.08.2024 року та АТ «Універсалбанк» від 23.09.2024 року вбачається, що грошові кошти в сумі 12000 грн. були зараховані 12.02.2021 року в 10-57 год. на картковий рахунок ОСОБА_2 на картку відповідачки № НОМЕР_1 у сумі 12000 грн. згідно із умовами укладеного між сторонами договору № 1768418 від 12.02.2021 р.

Судом також було встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» було укладено Договір факторингу № 2106, за яким ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права грошової вимоги, зокрема, за договором позики № 1768418 від 12.02.2021 року, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром прав вимог № 1.

За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином права вимоги за договором № 1768418 від 12.02.2021 року, укладеним ОСОБА_1 із первісним кредитором перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами».

З долучених до справи розрахунків ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості ОСОБА_1 за договором позики № 1768418 від 12.02.2021 року вбачається, що станом на 09.08.2024 року заборгованість відповідачки становить загалом 19164 грн., з якої з позики 12000 грн. та з нарахованих відсотків 7164 грн.

Доказів проведення оплати ОСОБА_1 на користь первісного або нового кредитора боргу суду не було надано.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що в ОСОБА_1 перед позивачем встановлено наявність загального боргу за договором від 12.02.2021 року в сумі 19164 грн., з яких 12000 грн. борг з тіла позики та 7164 грн. борг з нарахованих в межах строку кредитування відсотків згідно із умовами договору № 1768418.

Отже, позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія управління активами», заявлені до відповідача, підлягають на підставі викладеного судом вмотивування задоволенню шляхом стягнення на користь позивача з ОСОБА_1 боргу на загальну суму 19164 грн.

Також відповідно до ст. 141 ЦПК на користь позивача з відповідача підлягають стягненню витрати ТОВ «Фінансова компанія управління активами» зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість за договором № 1768418 від 12.02.2021 року в розмірі 19164 (дев`ятнадцять тисяч сто шістдесят чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» витрати з оплати судового збору в сумі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 14 листопада 2024 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», , юридична адреса: м. Ірпінь, вул. Соборна 98-А кабінет 70.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. О. Козлов