Провадження № 2-о/344/410/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Західне міжрегіональне управління міністерства юстиції відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, покликаючись на те, що 08 травня 1988 року його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис № 381. Від шлюбу народилися діти: він - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21 грудня 1999 року шлюб батьки розірвали (Свідоцтво про розірвання шлюбу від 21.12.1999 серії НОМЕР_1 , актовий запис № 674). ІНФОРМАЦІЯ_3 його батько ОСОБА_2 помер. Як виявилося, факт смерті було засвідчено Свідоцтвом про смерть, актовий запис № 181 від 29.01.2016 року. У даному свідоцтві про смерть прізвище померлого було вказано як " ОСОБА_2 , свідоцтво про смерть батька було втрачене. Як вбачається із наведеного, наявна розбіжність у написанні прізвища батька, що створює перешкоди в реалізації його прав та законних інтересів, як спадкоємця останнього.

Заявник зазначає, що звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням видати повторне Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , актовий запис № 181, однак, йому було відмовлено, натомість вказано, що оскільки згідно даних державного реєстру в актових записах виявлено розбіжності в написанні їх прізвища, то він не має правових підстав для видачі повторного Свідоцтва про смерть, запропоновано звернутися в до суду.

Дана розбіжність, а саме різниця у написані прізвища заявника ОСОБА_5 та померлого ОСОБА_2 у Свідоцтві про смерть останнього у дві літери ("Колесник - Колєснік"), на думку заявника, є наслідком довільного перекладу українських прізвищ з російської мови, якою було складено відповідні документи за часів СРСР на українську мову особами, які заповнювали та видавали документи українською мовою.

Як вказує заявник, ним вичерпано всі доступні позасудові заходи, за допомогою яких можна було встановити юридичний факт родинних відносин між померлим батьком та ним. Встановлення даного факту його необхідно, як синові померлого для реалізації своїх прав, як спадкоємця останнього.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника. Просить заяву задовольнити.

Від Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 08 травня 1988 року батьками заявника - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, актовий запис № 381.

21 грудня 1999 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (Свідоцтво про розірвання шлюбу від 21.12.1999 серії НОМЕР_1 , актовий запис № 674).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 .

В актовому записі №181 від 29.01.2016 року про смерть прізвище померлого ОСОБА_6 .

Заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську з проханням видати йому повторне свідоцтво про смерть батька.

Листом Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську від 04.11.2023 № 1653/32.15.6-24 заявнику відмовлено у видачі повторного свідоцтва про смерть батька ОСОБА_2 із зазначенням, що згідно даних державного реєстру в актових записах виявлено розбіжності та не підтверджено родинні стосунки, запропоновано звернутися в до суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як передбачено пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як вбачається із інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки - для реалізації свого права на спадщину.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 76, 268, 293, 315, 259, 268, 317, 354, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (батько), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , (актовий запис № 181, Свідоцтво про смерть від 29.01.2016 року) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 10.10.2024 року.