КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Григоренко І.В.
Апеляційне провадження № 22-з/824/1465/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

секретар - Кролівець О.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києвізаяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффазен Банк Аваль», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бадахов Юрій Назірович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 31 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 27 серпня 2018 року Приватним нотаріусом Київського міськогонотаріального округу Бадаховим Ю.Н. та зареєстрований в реєстрі за № 2416, яким звернуто стягнення на нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею) АДРЕСА_1 , та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації даного нерухомого майна, задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0054/74/45897 від 16 лютого 2006 року, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнутоз Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 1 057, 20 грн (одну тисячу п`ятдесят сімгрн 20 коп ) у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просла рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційну скаргу третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2022 року залишено без змін.

До Київського апеляційного суду 23 вересня 2024 року надійшла заява ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Скирда В.Є., про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій заявник просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу понесені ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції у розмірі 248 000 грн.

Заява мотивована тим, що апеляційний суд, ухвалюючи у справі судове рішення, не вирішив питання про розподіл судових витрат. Заявник вказує, що ним було витрачено 248 000 грн на правову допомогу в межах розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до норм ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1 - 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи, витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

На підтвердження розміру понесених витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 надав суду копію договору про надання правової допомоги від 30 січня 2023 року, укладеного між адвокатом Скирдою В.Є. та ОСОБА_1 та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, скадений і підписаний 16 лютого 2023 року адвокатом Скирдою В.Є.

Разом з цим належних документів, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, заявник суду не надав.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у зв`язку із недоведеністю факту понесення цих витрат.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 246, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: