Справа №2/714/120/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю: секретаря судових засіданьПостевка Г.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оскільки відповідач проживає окремо від неї та дітей, участі у їх вихованні та утриманні не приймає, позивачка з посиланням на працездатність відповідача, відсутності в нього інших утриманців, просила стягнути з нього щомісячно аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 грн. на кожну дитину по досягненню дітьми повноліття, а також витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2024 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки, щомісячно, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3 000 (три тисячі) грн. на кожну дитину, починаючи з 05 лютого 2024 року по досягненню дітьми повноліття.

22 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд вищевказаного заочного рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області, яка була задоволена та за ухвалою суду від 01 травня 2024 року заочне рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 22 березня 2024 року було скасоване та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

На призначене судове засідання позивачка ОСОБА_1 будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася. Втім від її представника ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 за обставин належного повідомлення про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився однак від представника останнього ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що ОСОБА_2 являється інвалідом третьої групи, не має власного житла та не володіє жодним нерухомим майном. Окрім цього відповідач ніде не працевлаштований, у зв`язку із чим не має можливості сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивачка. Оскільки дітям допомагає по мірі своєї можливості, надає їм кошти та купляє необхідні їм речі, то просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6).

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Вищенаведені норми законодавства перш за все зводиться до того, що утримання дитини по досягнення нею повноліття є обов`язком батьків.

Судом встановлено, що неповнолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають з позивачкою, окремо від відповідача.

Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання дітей, то в межах заявлених позивачкою вимог за рішенням суду з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дітей.

Нормою ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого а нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №586206 відповідач ОСОБА_1 являється інвалідом 3-ої групи.

Відповідно до історії хвороби № 2696/1715 від 09.10.2023 року відповідач ОСОБА_1 хворіє на церебральний атеросклероз. Хворіє регулярно та регулярно лікується стаціонарно чи амбулаторно.

Приймаючи до уваги, що на день розгляду справи судом не здобуто ніяких даних про те що відповідач працює та сама позивака у позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, то такі вимоги позивачки підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дітей та відповідача.

За вищевказаних обставин, з урахуванням встановленого законодавством обов`язку по утриманню дітей як матір`ю так і батьком, враховуючи вік дітей та пов`язане з цим розмір коштів потрібних на їх утримання, з огляду на працездатний вік сторін, незадовільний стан здоров`я відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити частково вимоги позивачки, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утриманні дітей в розмірі 2200 грн., щодо кожної дитини, по досягненню дітьми повноліття.

Вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь судових витрат понесених на отримання правничої допомоги підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Позивачкою, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, надано договір про надання правової допомоги від 25.01.2024 року укладеного із адвокатом Козачук С.А., акт приймання-передачі наданих юридичних послуг від 05.02.2024 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 05.02.202 року на підставі якого від ОСОБА_1 адвокатом прийнято кошти у розмірі 4000 грн. (а.с.11).

Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст.137 ЦПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правової допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану з справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом,витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.3 ст.141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує :1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З урахуванням зазначеного, суд зауважує, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція, платіжне доручення або інший банківський документ). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні таких витрат.

Така правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16.

Як було встановлено судом, позивачкою на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу було надано належні докази, а вказаний розмір витрат суд вважає співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Таким чином, з відповідача слід стягнути на корить позивачки витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Крім цього, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 178, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: 60513, с. Молниця, Чернівецького району, Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 200 (дві тисячі двісті) грн. на кожну дитину.

Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 05 лютого 2024 року по досягненню дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: 60513, с. Молниця, Чернівецького району, Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації і проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 4000 (чотири тисячі) грн. вартості надання правничої допомоги за договором про надання правової допомоги від 25 січня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: 60513, с. Молниця, Чернівецького району, Чернівецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено «14» червня 2024 року.

Суддя: