Справа № 509/1273/24
УХВАЛА

08 жовтня 2024 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Степанової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву адвоката Іванової Парасковії Василівни в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи № 509/1273/24 за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання майна особистою приватною власністю

ВСТАНОВИВ:

29.02.2024 року до суду з позовом звернувся ОСОБА_2 щодо поділу спільного майна подружжя. Разом з позовною заявою подав також заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль легковий Хетчбек-В 2011 року випуску марка Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви про забезпечення вказав, що йому нещодавно від знайомих стало відомо що колишня дружина намагається продати автомобіль Хетчбек-В 2011 року випуску марка Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний у шлюбі на її ім`я. Оскільки автомобіль є предметом розгляду просив суд задовольнити його заяву та накласти арешт на транспортний засіб. Адже не накладення арешту може утруднити або ж навіть зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, виходячи з того, що спірне майно може бути переоформлено на сторонніх осіб.

За результатами розгляду такої заяви судом постановлено ухвалу, якою забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб: автомобіль легковий Хетчбек-В 2011 року випуску марка Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . Міри по застосуванню зустрічного забезпечення позову судом не приймалися.

03.10.2024 року до суду в інтересах відповідача за первісним позовом звернулася адвокат Іванова П.В. із клопотанням, в якому просила суд скасувати арешт накладений на автомобіль легковий Хетчбек-В 2011 року випуску марка Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 . В обґрунтування такого клопотання представник зазначила, що вказаний автомобіль було придбано відповідачем до реєстрації шлюбу та не може бути спірним майном подружжя. Всі твердження позивача в клопотанні є голослівними. Також представником було долучено лист від Головного сервісного центру МВС.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 158 ЦПК України, за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановлюється ухвала.

Як встановлено з матеріалів заяви, та долучених до неї документів 25.03.2016 року в ТСЦ № 5141 РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області, Миколаївській та Херсонських областях автомобіль Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 . 20.06.2017 року вказаний транспортний засіб було перереєстровано у зв`язку зі зміною анкетних даних власника (без змін регіону реєстрації), при зміні прізвища на ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про шлюб та паспорта громадянина України. 08.07.2023 року даний автомобіль перереєстровано при втраті попереднього свідоцтва про реєстрацію, з видачею нового свідоцтва про реєстрацію, також знову було змінено прізвище власника на ОСОБА_5 на підставі паспорта громадянина України.

Наявність обтяжень на майно обмежує законні права заявника ОСОБА_1 , як власника, перешкоджає вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном.

Згідно з ч.1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У роз`ясненні, які дані в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину, а також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Враховуючи клопотання сторони відповідача за первісним позовом, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання представника та наведених у ньому доводів.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 158, 258 -260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката Іванової Парасковії Василівни в інтересах ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в рамках цивільної справи № 509/1273/24 -задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 березня 2024 року в рамках цивільної справи № 509/1273/24 шляхом зняття арешту з транспортного засобу: автомобіль легковий Хетчбек-В 2011 року випуску марка Hyundai 130, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Є. М. Панасенко