Справа № 758/2224/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

26.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, що стягуються з відповідача за виконавчим листом №2-1196, виданим Фастівським міськрайонним судом Київської області 20.07.2005, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 291 088,11 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано у судовому порядку. Від шлюбу мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із нею. 20.07.2005 Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі №2-1196, яким ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач свідомо ухиляється від сплати аліментів у встановленому розмірі щомісячно, в результаті чого станом на 15.02.2024 у нього утворилася заборгованість у розмірі 291 088,11 грн. Із урахуванням наведеного, на підставі ст. 196 СК України позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2005 по 20.02.2024 у розмірі 291 088,11 грн., що відповідає розміру заборгованості по аліментах.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2024 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О.

04.03.2024 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій позовні вимоги підтримала.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити рішення.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано згідно з рішенням суду.

Від шлюбу сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Після розірвання шлюбу дочка залишилась проживати разом із позивачем.

20.07.2005 Фастівським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист на виконання рішення суду по справі №2-1196, яким стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходу громадян, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції Онопрієнко Н.В. від 11.08.20055 відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Встановлено також, що боржник ОСОБА_2 не виконував рішення суду щодо сплати аліментів щомісячно, сплачуючи аліменти протягом 2005-2024 років нерегулярно, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по їх сплаті.

15.02.2024 державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Василюшко В.В. складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах НОМЕР_4/15, згідно з якою заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 за період з 20.07.2005 по 08.06.2021 (повноліття дитини) та з урахуванням сплачених відповідачем сум становить 291 088,11 грн. (328 597,60 грн. - 37 509,49 грн. = 291 088,11 грн.).

У зв`язку з наявною заборгованістю державним виконавцем до боржника ОСОБА_2 було вжито заходи, передбачені ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», та постановою від 30.03.2015 накладено арешт на все майно, що належить боржнику.

08.06.2021 нарахування аліментів було припинено у зв`язку з повноліттям дитини.

Разом із цим, на момент подання позивачем даного позову до суду заборгованість зі сплати аліментів відповідачем не погашена.

Як передбачено статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені СК України.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

В п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

В матеріалах справи відсутні належні докази виникнення заборгованості не з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, тобто відповідача ОСОБА_2

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 %.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Отже, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Вказана правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи те, що заборгованість по аліментних платежах виникла з вини відповідача, позивач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості.

Позивач, як одержувач аліментів, довела свої вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Сума нарахованої позивачем неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2005 по 20.02.2024 визначена в розмірі 291 088,11 грн.

Суд погоджується з розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зробленим позивачем, оскільки даний розрахунок виконаний відповідно до положень, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.03.2019 у справі №333/6020/16-ц.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 291 088,11 грн. є обґрунтованими та доведеними, а тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу витрат у даній справі, суд керується наступним.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України.

Враховуючи те, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч.6 ст. 141 ЦПК України позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

У позовній заяві позивач вказала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які вона понесла у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з приписами частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін - пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

При цьому, суд враховує, що суть надання позивачу адвокатом правничої допомоги зводилась до написання та направлення позовної заяви до суду, розгляд справи проведено у спрощеному провадженні з викликом сторін у справі.

Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд вважає, що заявлені позивачем до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. є завищеним, та вважає вірним стягнути такі витрати у розмірі 8 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 23, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.07.2005 по 20.02.2024 у розмірі 291 088,11 грн. (двісті дев`яносто одна тисяча вісімдесят вісім гривень 11 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

У задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 07.08.2024.

Суддя О. О. Ковбасюк