СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/112/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Натальчук А.І., представника скаржника Москаленко А.А. , боржника ОСОБА_2 , розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ», боржник: ОСОБА_2 , на неправомірні дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Руслана Валерійовича та скасування постанови про зняття арешту з коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року через систему «Електронний суд» представник ПрАТ «АК «Київводоканал» Москаленко А.А. звернувся до Святошинського районного суду міста Києва зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Башинського Руслана Валерійовича та скасування постанови про зняття арешту з коштів, в якій просив:

- визнати неправомірними дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Руслана Валерійовича щодо винесення постанови про зняття арешту з коштів від 30.08.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3;

- скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського відділу ДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Руслана Валерійовича про зняття арешту з коштів від 30.08.2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3.

Вимоги скарги мотивував тим, що 17.10.2023 року заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/13553/23 було задоволено позов ПрАТ «АК «Київводоканал» про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства боргу в розмірі 45 238,45 грн, а саме: основний борг у розмірі 29 553,40 грн., 3% річних у розмірі 2 095,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 870,46 грн., судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн.

На виконання вищезазначеного заочного рішення 14.03.2024 року Святошинським районним судом міста Києва у справі № 759/13553/23 видано виконавчий лист.

Товариством подано до Святошинського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення на підставі виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва від 14.03.2024 року у справі № 759/13553/23 про стягнення з боржника на користь товариства боргу у розмірі 45 238,45 грн., а саме: основного боргу у розмірі 29 553,40 грн., 3% річних у розмірі 2 095,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 870,46 грн., судового збору у розмірі 2 684,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн.

Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.

Державним виконавцем у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 винесено постанову про арешт коштів боржника.

30.08.2024 року до державного виконавця надійшла заява від боржника про зняття арешту з коштів на підставі доданої до заяви виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 30.08.2024 № НЕTNRKO3C5NRI87R. При цьому виписка по рахунку не містить інформації щодо рахунку боржника, на який законом заборонено накладення арешту, а також банк не надав інформації, що вказаний рахунок не використовується для надходження інших коштів, які відрізняються від заробітної плати, стипендії, пенсії чи інших доходів, звернення, на які керуються нормою ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження».

30.08.2024 року державним виконавцем винесена постанова про зняття арешту з коштів боржника у виконавчому проваджені № НОМЕР_3.

Товариство вважає, що постанова про зняття арешту з коштів від 30.08.2024 року у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 винесена з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року скаргу залишено без руху (а.с. 23-24).

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року скаргу прийнято до провадження та призначено розгляд (а.с. 33).

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу на неправомірні дії державного виконавця та просив задовольнити в повному обсязі з викладених підстав.

Головний державний виконавець Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинський Руслан Валерійович в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, відзиву на скаргу не надав.

Боржник в судовому засіданні заперечувала щодо неправомірних дій державного виконавця та просила відмовити у задоволенні скарги.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що на виконання заочного рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2023 року у справі № 759/13553/23 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» боргу в розмірі 45 238,45 грн, а саме: основний борг у розмірі 29 553,40 грн., 3% річних у розмірі 2 095,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 10 870,46 грн., судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. та витрати за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав у розмірі 35,00 грн., 14.03.2024 року Святошинським районним судом міста Києва у справі № 759/13553/23 видано виконавчий лист (а.с. 12).

ПрАТ «АК «Київводоканал» 04.07.2024 року подано заяву про примусове виконання рішення Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2023 року у справі № 759/13553/23 (а.с. 13).

Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. 09.07.2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3 (а.с. 14).

28.08.2024 року Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 15-16).

30.08.2024 року до державного виконавця надійшла заява від боржника про зняття арешту з коштів на підставі доданої до заяви виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 30.08.2024 № НЕTNRKO3C5NRI87R (а.с. 14-18).

Згідно виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 30.08.2024 № НЕTNRKO3C5NRI87R вбачається, що на рахунок боржника № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) провадиться цільове зарахування: заробітна плата.

30.08.2024 року Головним державним виконавцем Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинським Р.В. винесена постанова про зняття арешту з коштів боржника (на рахунок НОМЕР_2 ) у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 (а.с. 19).

Спірні правовідносини в цій справі склались з приводу незгоди скаржника з постановою державного виконавця про зняття арешту з коштів боржника.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

При цьому, ч. ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно з положеннями ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату боржника звертається у разі відсутності в нього коштів на рахунках, відсутності чи недостатності майна для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Про звернення стягнення на заробітну плату боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату.

Розмір відрахувань із заробітної плати визначений нормами ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. ч. 1, 2 ст. 128 КЗпП України. Так, загальний розмір усіх відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 20%, а у випадках, окремо передбачених законодавством України 50% заробітної плати, яка належить до виплати працівникові (стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням).

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. п. 10, 15 ч. 1 ст. 34 цього Закону (абзац 2 ч. 2 ст. 59 Закону).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому, передбачене абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до п.п. 1 ч. 4 ст. 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак, це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалося виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів, на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 року у справі № 756/8815/20.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №905/361/19.

Судом встановлено, що згідно з випискою по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» від 30.08.2024 № НЕTNRKO3C5NRI87R вбачається, що на рахунок боржника НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) провадиться цільове зарахування: заробітна плата.

Про ці обставини боржник повідомив державного виконавця та надав докази на їх підтвердження, тому державний виконавець відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» виключно для виплати заробітної плати, зняв.

При цьому, судом під час розгляду справи не було встановлено, що на підставі матеріалів виконавчого провадження та звітів, повідомлень банку про здійснені банківські операції за зазначеним боржником рахунком було перевірено та встановлено, що зазначені суми не є заробітною платою.

Залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела та порушує її право на отримання винагороди за працю. За наявного арешту боржник позбавлений можливості використовувати частину заробітної плати (з якої уже відраховано стягнення) для забезпечення засобів для існування, які фактично повністю заблоковані навіть після здійснених утримань.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції».

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Невідповідності дій державного виконавця вказаним вимогам закону судом не встановлено, скаржником не надано.

Отже, дії державного виконавця вчинені відповідно до закону і в межах повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин, оскільки скаржником не надано суду допустимих та належних доказів того, що банківські операції за зазначеним боржником рахунком не є заробітною платою, залишення арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлює отримання боржником будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела доходу та порушує його право на отримання винагороди за працю, суд вважає, що під час проведення виконавчих дій належним чином дотримано приписи чинного законодавства щодо проведення примусового виконання рішення, доводи скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, у зв`язку з чим, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 450, 451, 452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «КИЇВВОДОКАНАЛ», боржник: ОСОБА_2 , на неправомірні дії головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башинського Руслана Валерійовича та скасування постанови про зняття арешту з коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Суддя Н.О. Горбенко