ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 619/7376/24

провадження № 22-ц/818/4001/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківгаз» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року, постановлену суддею Болибок Є.А.

В С Т А Н О В И В :

18 вересня 2024 року АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 4 247,95 грн.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 4 247,95 грн..

В апеляційній скарзі представник АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вважає, що сплата судового збору повинна здійснюватися виключно заявником. Проте закон України «Про судовий збір» не містить категоричної заборони на сплату судового збору за позивача (заявника) іншою юридичною чи фізичною особою. Більш того, така заборона протирічить основним засадам правосуддя, а саме вільному доступу будь-якої особи до правосуддя. Якщо в силу певних обставин (наприклад арешт рахунків) юридична особа не може сплатити судовий збір, то така особа буде позбавлена можливості на захист своїх прав та законних інтересів у суді. Право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу передбачено ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України. За таких обставин відмова Заявнику у видачі судового наказу у зв`язку з тим, що судовий збір сплачено замість заявника іншою юридичною особою (при об`єктивній неможливості Заявника самостійно сплатити судовий збір) по суті є обмеженням юридичної особи-Заявника у доступі до правосуддя та неможливістю захистити свої права та законні нтереси. Зазначає, що позиція суду першої інстанції суперечить судовій практиці, що склалася стосовно вирішення питання можливості сплати судового збору іншою особою. Зокрема свою позицію з цього питання висловила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 30.09.2020 року по справі № 9901/144/20. Вказує, що можливість сплати судового збору іншою особою підтверджена Великою Палатою Верховного Суду також у Постанові від 22.02.2024 року по справі № 990/263/23, в якій суд наголосив на такій можливості: «Хоча норми чинного законодавства не забороняють іншій особі сплатити судовий збір замість позивача (див.постанову Великої Палата Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18),суд не може зобов`язати здійснити оплату судового збору у такий спосіб, зокрема представником позивача. Вважає, що Заявником надано платіжну інструкцію № 28241 від 05.08.2024 року про сплату судового збору у розмірі 302,80 грн. та у вказаній інструкції у графі призначення платежу зазначено « судовий збір за позовом АТ Харківгаз Дергачівський районний суд Харківської області» є всі підстави вважати, що судовий збір сплачено належним чином, незважаючи на те, що вказаний збір сплачено іншою особою ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ СКЛОЗАВОД».

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що платником судового збору є ТОВ «МАЛИНІВСЬКИЙ СКЛОЗАВОД», а не стягувач АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ», як того вимагає ст. 2 Закону України «Про судовий збір» та подано заяву про видачу судового наказу не позовну заяву.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Наказне провадження це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 статті 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Згідно з частиною 3 статті 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу в сумі 4 247,95 грн.

До заяви про видачу судового наказу АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ХАРКІВГАЗ» долучило платіжну інструкцію № 28241 від 05.08.2024 про сплату судового збору в розмірі 302,80 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

За правилами статті 2 зазначеного Закону платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Об`єкти справляння судового збору визначено статтею 3 Закону України "Про судовий збір". Згідно з частиною першою зазначеної статті судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про неможливість прийняття як доказу сплати судового збору за подання заяви платіжного доручення лише у зв`язку із зазначенням у ньому платником іншої особи, а не заявника, без урахування всього змісту цього документа, зокрема, вказівки на призначення відповідного платежу (об`єкта справляння судового збору). Визначальним є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Так, відповідно до частини другої статті 9 Закону України від "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Отже, судовий збір не заборонено сплатити іншій особі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії" від 1 березня 2002).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зазначення у платіжній інструкції № 28241 від 05 серпня 2024 року призначення платежу: " судовий збір за позовом АТ Харківгаз Дергачівський раойнний суд Харківської області" само по собі не є перешкодою у зарахуванні судового збору при зверненні із заявою про видачу судового наказу.

Суд першої інстанції не позбавлений можливості перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відтак, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст. 376, п.4 ч.1 ст.379 ст. 381-384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" - задовольнити.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 23 вересня 2024 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова