ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 635/6463/23

провадження № 22-ц/818/3538/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Львової С.А.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»,

особа, яка подала апеляційну скаргу - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба Марини Анатоліївни, в особі представника Нелюба Сергія Анатолійовича на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2024 року в складі судді Назаренко О.В.

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поворот виконання судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання з ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що 04 серпня 2023 року Харківським районним судом Харківської області видано судовий наказ № 635/6463/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 17 179,15 грн та суми судового збору в розмірі 268,40 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задоволено, судовий наказ № 635/6463/23, виданий 04 серпня 2023 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» вартості послуг з газопостачання скасовано.

Однак, за зазначеним судовим наказом за виконавчим провадженням НОМЕР_2, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою М.А., відбулося стягнення, з нього стягнуто разом із винагородою виконавця та витратами виконавчого провадження 17 179,15 грн, судовий збір у розмірі 268,60 грн та виконавчий збір 2094,75 грн, що підтверджується довідкою по витратам по картці/рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 .

Просив в порядку повороту виконання судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2023 року стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» суму 17 179,15 грн, судовий збір в розмірі 268,40 грн та виконавчий збір в розмірі 2094,75 грн, а всього 19 542,30 грн.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу у справі - задоволено, допущено поворот виконання судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2023 року у справі № 635/6463/23; в порядку повороту виконання судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2023 року у справі № 635/6463/23, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 17 447,55 грн стягнуті за судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2023 року у справі № 635/6463/23; стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2094,75 грн.

На вказану ухвалу суду приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу скасувати в частині стягнення із приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. грошових коштів у сумі 2094,75 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити, вирішити питання розподілу судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона не брала участь у справі. Вказала, що задовольняючи заяву ОСОБА_1 про поворот виконання в частині зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюби М.А. повернути ОСОБА_1 суму стягнутої основної винагороди та витрат виконавчого провадження, суд першої інстанції не урахував, що стягнута у процесі виконання рішення суду винагорода приватного виконавця не є коштами, які були стягнуті за судовим наказом, який був скасований ухвалою Харківського районного суду Харківської області, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду. Зазначила, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. оскаржує ухвалу суду першої інстанції лише в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 2094,75 грн, тому апеляційний суд в іншій частині ухвалу суду не переглядає.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. необхідно задовольнити, ухвалу суду в оскаржуваній частині - скасувати.

Ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивована тим, що оскільки з ОСОБА_3 крім іншого стягнуто на депозитний рахунок приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. грошові кошти у розмірі 2094,75 грн, що становить суму основної винагороди державного виконавця та витрат виконавчого провадження, тому з метою повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного судового наказу та захисту майнових прав заявника, вважав обґрунтованим вимоги ОСОБА_3 про стягнення вказаних грошових коштів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04 серпня 2023 року Харківським районним судом Харківської області видано судовий наказ № 635/6463/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» заборгованості за послуги з газопостачання у розмірі 17179,15 грн та суми судового збору в розмірі 268,40 грн (а.с.12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. від 18 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_2 з примусового виконання судового наказу Харківського районного суду Харківської області № 635/6463/23 від 17 жовтня 2023 року (а.с.62-63,68-69).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба Марини Анатоліївни від 18 квітня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди, з ОСОБА_1 стягнуто основну винагороду у сумі 1744,75 грн (а.с.72-73,76-77).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба Марини Анатоліївни від 18 квітня 2024 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, з ОСОБА_1 стягнуто розмір мінімальних витрат виконавчого провадження 350,00 грн (а.с.70-71).

22 квітня 2024 року у зв`язку з виконанням судового наказу Харківського районного суду Харківської області по справі №635/6463/23, в межах виконавчого провадження з боржника ОСОБА_1 стягнуто 19 542,30 грн, що підтверджується дублікатом чека від 16 травня 2024 року та випискою по картці/рахунку, відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 (а.с.28,57).

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задоволено, судовий наказ № 635/6463/23, виданий 04 серпня 2023 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» вартості послуг з газопостачання скасовано (а.с.41).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Згідно із пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в судах апеляційної та касаційної інстанцій конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

В апеляційній скарзі приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А., як особа, яка не брала участь у справі, зазначила, що суд першої інстанції, у порядку повороту виконання рішення суду, вирішив питання про її права та обов`язки, а саме стягнув з неї на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2094,75 грн, з яких: основна винагорода приватного виконавця - 1744,75 грн; витрати виконавчого провадження - 350,00 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А., про те, що в оскаржуваному судовому рішенні суд першої інстанції вирішив питання про її права та обов`язки, як особи, яка не була залучена до участі у справі, та неправильне застосування апеляційним судом статті 444 ЦПК України в частині вирішення заяви про поворот виконання рішення щодо стягнення з приватного виконавця на користь ОСОБА_1 грошові кошти, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що для набуття особою, яка не брала участі у справі, права апеляційного оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків. Мається на увазі те, що судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, свобод, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або містити судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки цієї особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права особи, не залученої до участі у справі, а й її процесуальні права, що витікають зі сформульованого у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником та учасниками справи до уваги не приймається.

Зважаючи на те, що за наслідками вирішення заяви ОСОБА_1 про поворот виконання судового наказу, суд першої інстанції стягнув з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2094,75 грн, що становить суму основної винагороди державного виконавця та витрат виконавчого провадження, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заявниці про те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вирішив питання про її права та обов`язки та неправильно застосував положення статті 444 ЦПК України.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть зводиться до повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частини першої статті 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

За змістом частин першої - третьої статті 444 ЦПК України, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про поворот виконання судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 04 серпня 2023 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2094,75 грн, що становить суму основної винагороди державного виконавця та витрат виконавчого провадження, суд першої інстанції не урахував, що стягнута у процесі виконання судового рішення винагорода приватного виконавця не є коштами, які були стягнуті за судовим рішенням, яке в подальшому скасовано, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

При цьому, в силу положень частини третьої статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

За змістом частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» постанови приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою - частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 03 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18).

Наведене, у свою чергу, свідчить про те, що питання про повернення боржнику стягнутої приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 2094,75грн, має вирішуватися не в порядку повороту виконання рішення суду.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 296/7644/17 (провадження № 61-8784св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 521/5241/18 (провадження № 61-4326св20).

Узагальнюючи наведене, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що ухвала Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2024 року в частині вирішення заяви ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2094,75 грн, що становить суму основної винагороди державного виконавця та витрат виконавчого провадження, ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вказане, судом першої інстанції неправильно застосовано норму статті 444 ЦПК України в частині вирішення заяви ОСОБА_3 про поворот виконання рішення суду щодо стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 2094,75 грн, що становить суму основної винагороди державного виконавця та витрат виконавчого провадження, у зв`язку з чим ухвала Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2024 року в цій частині підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_3 в цій частині необхідно відмовити.

В іншій частині ухвала суду не оскаржувалась та не переглядалась.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ураховуючи те, що за подання апеляційної скарги в даній категорії справ сплату судового збору в силу ч.7 ст.444 ЦПК України не передбачено, колегія суддів вважає за необхідне сплачений приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюба М.А. судовий збір в розмірі 605,60 грн за квитанцією № 9174-4019-4528-5489 від 20 серпня 2024 року повернути апелянту.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба Марини Анатоліївни, в особі представника Нелюба Сергія Анатолійовича - задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2024 року в частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Нелюба Марини Анатоліївни на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 2094,75 грн - скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у цій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Нелюба Марині Анатоліївні 605,60 грн, сплачених 20 серпня 2024 року за квитанцією № 9174-4019-4528-5489 АТ «Таскомбанк» на розрахунковий рахунок UA0020661, отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.