Справа № 463/2762/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/811/514/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А., представника : Акціонерне товариство "Кредобанк" - Гарасимчука Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, заінтересовані особи: Акціонерне товариство "Кредобанк", ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа боржника ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А. звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_1 шляхом встановлення заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї згідно виконавчого провадження ВП № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчого листа № 2/463/1418/14 виданого 24 березня 2015 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованості за кредитним договором № 8147/Р від 24 квітня 2008 року в сумі 687 570,56 грн., що еквівалентно 86021,59 доларів США та 3441 грн. судового збору.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Юлії Андріївни, заінтересовані особи: Акціонерне товариство "Кредобанк", ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилученням паспортного документа боржника ОСОБА_1 - задоволено.

Тимчасово обмежено боржника - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом встановлення заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов`язань, покладених на неї зобов`язань у виконавчому провадженні ВП № НОМЕР_9 з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року у справі № 2/463/1418/14 на підставі виконавчого листа № 2/463/1418/14 виданого 24 березня 2015 Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованості за кредитним договором № 8147/Р від 24 квітня 2008 року в сумі 687 570,56 грн., що еквівалентно 86 021,59 доларів США та 3441 грн. судового збору.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом не враховано, що на підставі виконавчого листа № 2/463/1418/14 виданого 24 березня 2015 року Личаківським районним судом м. Львова вже проводилося стягнення із ОСОБА_1 Сихівським ВЛВС у м.Львові ЗМУ МЮ (Виконавче провадження № 48834923, відкрите 29 вересня 2015 року, на даний час - завершене), а також приватним виконавцем Онишкевичем Романом Івановичем (Виконавче провадження № 67242943. відкрите 25 жовтня 2021 року, на даний час - завершене), що підтверджується інформацією з реєстру виконавчих проваджень.

Вказує, що в межах цих проваджень із боржника ОСОБА_1 , на користь стягувача AT «КРЕДОБАНК» було стягнуто значні суми коштів, що не враховано ні приватним виконавцем Шелінською Ю.А., ні судом першої інстанції.

Вважає висновок суду про відсутність у ОСОБА_1 перешкод та незалежних від неї об`єктивних обставин, через які вона не може виконати рішення суду необґрунтованим та таким ,що суперечить матеріалам справи.

Стверджує. що ОСОБА_1 здійснює всі можливі заходи для виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова суду від 26 червня 2014 року в межах ВП № НОМЕР_10, вона не ухиляється від такого виконання, а його неможливість зумовлена об`єктивними та непереборними для боржника обставинами.

Зазначає, що ОСОБА_1 здійснює всі можливі заходи для виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова суду від 26 червня 2014 року в межах ВП № НОМЕР_10, вона не ухиляється від такого виконання, а його неможливість зумовлена об`єктивними та непереборними для боржника обставинами.

Проситьухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А., представника : Акціонерне товариство "Кредобанк" - Гарасимчук Н.А. на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_10 з примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова суду від 26 червня 2014 року на підставі виконавчого листа № 2/463/1418/14 виданого 24 березня 2015 року Личаківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" заборгованості за кредитним договором №8 147/Р від 24 квітня 2008 в сумі 687 570,56 грн., що еквівалентно 86 021,59 доларів США та 3441 грн. судового збору.

Сихівською районною адміністрацією 25 квітня 2023 року повідомлено, що боржник зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07 березня 2015 року по теперішній час.

18 квітня 2023 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка скерована рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу: АДРЕСА_1 . Зазначене поштове відправлення було повернуто виконавцю з відміткою Укрпошти про невручення адресату «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 10-11).

18 квітня 2023 року виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно.

З метою виконання рішення суду виконавцем 18 квітня 2023 року та 19 квітня 2023 року скеровано запити в реєструючи органи з метою перевірки майнового стану боржника.

18 квітня 2023 виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та скеровано в банківські установи до виконання: АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299; АТ "Кредобанк", МФО 325365; АТ "Райффайзен Банк", МФО 300335; АТ "Ощадбанк", МФО 300465; АТ "СЕНС БАНК", МФО 300346; АТ "Укрексімбанк", МФО 322313; АТ "УкрСиббанк", МФО 351005; АТ "Універсал Банк", МФО 322001; АБ "Укргазбанк", МФО 320478; АТ "ПУМБ", МФО 334851; АТ "А-Банк", МФО 307770; АТ "Таскомбанк", МФО 339500; АТ "ОКСІ БАНК", МФО 325990; ПАТ "АКБ "Індустріалбанк", МФО 313849; ПАТ "Банк Восток", МФО 307123; АТ "ПроКредит Банк", МФО 320984; АТ "ОТП Банк", МФО 300528; АТ АКБ "Львів", МФО 325268; АТ "АКБ "Конкорд", МФО 307350; АТ "Ідея Банк", АТ "Агропросперіс Банк", МФО 380548; АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", МФО 300614; АТ "БАНК АВАНГАРД", МФО 380946; ПАТ "АБ "ПІВДЕННИЙ", МФО 328209, АТ «БАНК АЛЬЯНС», МФО 300119.

АТ КБ «ПриватБанк», АТ «Кредобанк», АТ "Універсал Банк" повідомили в електронній формі, що арешт накладено 18 квітня 2023 року. Згідно відповідей інших банківських установ в боржника відсутні відкриті рахунки.

20 квітня 2023 року боржник з`явилася в офіс приватного виконавця та подала заяву про зняття арешту з рахунку НОМЕР_2 в АТ «Кредобанк», оскільки на вказаний рахунок надходить заробітна плата від ПРАТ «Львівобленерго». Таким чином, судом встановлено боржник обізнана про наявність виконавчого провадження ВП № НОМЕР_10 з примусового виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 2/463/1418/14.

20 квітня 2023 року виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів та направлено в банк до виконання.

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів, однак боржником вказану декларацію виконавцю не подано.

Як вбачається з відповіді Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області від 27 квітня 2023 року боржник документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 11 квітня 2018 року виданий органом 4601 та серії НОМЕР_4 виданий 09 грудня 2008 року органом 4614, що дає право виїхати за межі території України.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 регулярно перетинає державний кордон України в період з 14 жовтня 2021 року по 30 червня 2023 року.

Як вбачається з відповіді Головного управління держпраці у Львівській області від 27 квітня 2023 року, за боржником не зареєстровано рухомого майна, що підлягає реєстрації або взяттю на облік відповідно до наданих повноважень.

Згідно відповіді ТСЦ 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області від 26 травня 2023 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

З відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 09 травня 2023 року вбачається, що земельних ділянок у власності боржника на території області не зареєстровано.

Згідно платіжної інструкції № @PL657128 від 21 квітня 2023 року боржником сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

Згідно платіжної інструкції № @PL018034 від 19 травня 2023 року нею сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

Відповідно до платіжної інструкції № @PL845277 від 15 червня 2023 року боржником сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

Згідно платіжної інструкції № @PL385579 від 20 липня 2023 року боржником сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

За змістом платіжної інструкції № @PL568005 від 18 серпня 2023 року боржником сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

Відповідно до платіжної інструкції № @PL983955 від 21 вересня 2023 року боржником сплачено 1000 грн. на депозитний рахунок приватного виконавця.

Боржником самостійно щомісячно сплачується по 1000 грн., загалом з дня відкриття виконавчого провадження 18 квітня 2023 року боржником сплачено всього 6000 грн., що в співвідношенні до загальної суми заборгованості 647 495,67 грн. не є достатнім стягненням коштів в розумні строки.

04 серпня 2023 року виконавцем надіслано вимогу в банківські установи: АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», АТ «ПУМБ», АТ «Кредобанк», АТ «АКБ «Конкорд», АТ «Акцент-банк», АТ АКБ «Львів», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «КредіАгріколь Банк», АТ «ОТП БАНК», ПАТ КБ «АКОРДБАНК», ПАТ КБ «Південний», АТ «ПроКредит Банк», АТ «Ідея Банк», АТ «Піреус Банк МКБ», АТ «Оксі Банк» щодо надання інформації про стан рахунків боржника.

Згідно відповіді АТ «Банк Кредит Дніпро» від 10 серпня 2023 року в боржника наявний відкритий рахунок в банку, залишок коштів на яких становить 0,00 грн.

За змістом відповіді АТ «Кредобанк» від 14 серпня 2023 року в боржника наявно п`ять рахунків відкритих в банку, залишок коштів на яких становить 0,00 грн., 0,47 грн., 0,00 грн., 0,00 грн., 0,00 грн.

Згідно відповіді АТ «ПУМБ», АТ «Укрексімбанк», ПАТ КБ «АКОРДБАНК», АТ «Оксі Банк» , АТ «КредіАгріколь Банк» вимоги залишено без виконання у зв`язку з тим, що боржник не є клієнтом банківських установах.

18 вересня 2023 року виконавцем скеровано запит в Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України.

Згідно електронної відповіді Податкової служби від 27 вересня 2023 року боржник отримала доходи за 1 квартал 2023 року від Приватне Акціонерне Товариство «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» в сумі 33 735,32 грн. та за 2 квартал 2023 року від Приватне Акціонерне Товариство «ЛЬВІВОБЛЕНЕРГО» в сумі 45 576,84 грн.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира загальною площею 112,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 належала боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № Г-02712 від 28 лютого 2008 року. Проте 21 квітня 2008 року боржник відчужила квартиру ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на підставі договору купівлі-продажу № 156 виданого 17 квітня 2008 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира загальною площею 87,8 кв.м., підвали під літ. IX пл. 2,5 кв.м.; літ. Vпл. 9,1 кв.м.; літ. IVпл.. 16,5 кв. м.; літ. Xпл. 16,0 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 належала боржнику, на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_6 від 31.01.2008 року. Проте 21.04.2008 року боржник продала свою частку квартири ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу № 1884 виданого 16.04.2008 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що приміщення для зберігання автотранспорту (гараж) № НОМЕР_7 за адресою: АДРЕСА_4 належав боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_8 від 06.11.2009 року. Однак 20.05.2010 вона продала зазначене майно ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 989 виданого 01.04.2010 посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р.

Згідно деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підвальні приміщення (комори) під. XVII (9) пл. - 4,0 кв.м.; літ. XVI(10) пл. - 3,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 належали боржнику ОСОБА_1 підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_11 від 19 грудня 2009 року. Проте 20.05.2010 боржник продала ці підвальні приміщення (комори) ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 993 виданого 01 квітня 2010 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що квартира загальною площею 24,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_5 належала боржнику на праві спільної сумісної власності. 23 квітня 2012 року боржник подарувала частку квартири ОСОБА_6 на підставі договору дарування № 203 виданого 19 квітня 2012 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ковтун Л.Б.

Відповідно до деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що підвальне приміщення (комора) літ. VII (5), площею - 4,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 належало боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_12 від 08 серпня 2011 року. Проте 05 вересня 2012 року боржник подарувала підвальне приміщення (комора) ОСОБА_7 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі договору дарування №1027 виданого 15 серпня 2012 року посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ковтун Л.Б.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до п.8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання та недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п.5).

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України, як відповідна юридична санкція, є встановлення саме факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, а не наявність факту їх невиконання.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв`язку з п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України ( в редакції ЦПК, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) вбачається, що на державного виконавця покладено обов`язок надання доказів стосовно наявності навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, позначає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Про ухилення від виконання зобов`язань свідчать будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Згідно п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Враховуючи наведене, судом встановлено, що боржник володіла багатьма об`єктами нерухомого майна, проте відчужила всі ці об`єкти нерухомого майна шляхом укладення договорів купівлі-продажу та договорів дарування після укладення кредитного договору і зобов`язання їх повернути, що свідчить про умисні дії боржника, спрямовані на невиконання своїх кредитних зобов`язань і надалі зробило неможливим виконання рішення суду за рахунок реалізації такого майна боржника для погашення заборгованості.

Вимогами ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як вбачається зі змісту подання, обґрунтованість та вмотивованість звернення до суду із таким приватний виконавець обґрунтовує тим, що нею скеровувались боржнику виклики з вимогою з`явитись до виконавця з приводу виконання судового рішення, однак, боржник не з`явилася та не повідомила про причини неявки, остання прибула до виконавця та подала заяву про зняття арешту з рахунку на який надходить її заробітна плата. Сплатила 6000 грн. заборгованості.

Судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що на час звернення до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, боржником рішення суду не виконано, крім того, остання після взяття на себе зобов`язання шляхом укладення кредитного договору відчужила усе нерухоме майно, яке їй належало. Після відкриття виконавчого провадження вчиняє дії спрямовані на ухилення виконання рішення суду про стягнення з неї відповідної заборгованості.

Аналіз представлених приватним виконавцем матеріалів свідчить про те, що боржник ОСОБА_1 , будучи обізнаною про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження і про необхідність погашення боргу, свідомо вчиняє діяння (у формі бездіяльності), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, маючи при цьому всі реальні можливості виконати цей обов`язок, оскільки про протилежне приватного виконавця не повідомляла та про наявність будь-яких незалежних від неї об`єктивних обставин (непереборної сили, події тощо) не зазначала.

Ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання покладених на неї рішенням суду обов`язків у виконавчому провадженні в розумінні ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» стверджується тим, що на виклики до державного виконавця не з`являється; не подала виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, будучи при цьому проінформованою про право виконати рішення суду в добровільному порядку протягом певного строку; не надає пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця та в інший спосіб порушує вимоги законодавства про виконавче провадження.

При цьому, боржник ОСОБА_1 , маючи непогашене зобов`язання, періодично перетинає державний кордон України та здійснює поїздки за кордон, а відтак суд вважає обґрунтованим в цій частині мотиви приватного виконавця про те, що оскільки поїздки за кордон тягнуть за собою витрати на переїзд, оренду/найм житла, харчування та ін., то вказане свідчить про те, що боржник володіє певними коштами, однак при цьому ухиляється від виконання рішення суду та не сплачує борги.

Більше того, ОСОБА_1 може виїхати за кордон і не повернутися назад, зважаючи на те, що її діти проживають за межами України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують навмисне та свідоме ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 09 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.