Справа № 212/4771/24
У Х В А Л А

20 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/4771/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 постійно проживає в АДРЕСА_1 разом із рідною сестрою, ОСОБА_4 , яка є особою з інвалідністю першої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду. При цьому матір позивача та його сестри, ОСОБА_5 , 1958 р. н., також є особою з інвалідністю І групи, у зв`язку з цим сама потребує постійного стороннього догляду. Крім того у ОСОБА_4 є сестра, ОСОБА_6 , яка є також особою з інвалідністю II групи, якій призначено опікуном батька, ОСОБА_7 . Таким чином вважав, що ОСОБА_4 не має інших, крім позивача, працездатних осіб, які зобов`язані за законом доглядати її. 7 листопада 2023 року позивач особисто звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки від мобілізації з документами, які підтверджують підстави для надання відстрочки. Проте відповідач не прийняв рішення про оформлення позивачу відстрочки від мобілізації, тому він повторно 29 березня 2024 року подав безпосередньо до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву з пакетом документів, що підтверджують його право на відстрочку. Листом від 5 квітня 2024 року №10/3746 відповідач відмовив позивачу в оформленні відстрочки від мобілізації, мотивуючи відсутністю документів, які підтверджують обставину, з якою пов`язане право позивача на відстрочку: здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи та відсутність інших працездатних осіб, які за законом зобов`язанні здійснювати догляд за особою з інвалідністю. Враховуючи відсутність визначеного законом порядку встановлення вказаного юридичного факту для оформлення відстрочки від мобілізації та оскільки позивач звернувся до ТЦК вперше 7 листопада 2024 року із заявою та документами про оформлення відстрочки від мобілізації, то юридичний факт необхідно встановити саме на таку дату. Також рішенням виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 23.11.2023 р. № 908 позивач був призначений та зареєстрований помічником ОСОБА_4 на підставі ст. 78 ЦК України, що дає змогу позивачу представляти інтереси підопічної з приводу реалізації її прав та виконання обов`язків. На підставі викладеного вмотивування просив суд встановити факт здійснення ОСОБА_1 станом на 7 листопада 2023 року постійного догляду за ОСОБА_4 , 1979 року народження, особою з інвалідністю І групи, та відсутність інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Не погоджуючись із заявленими вимогами, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав відзив, де вказував, що позовна заява ОСОБА_1 не може бути задоволена як необґрунтована. Так положення ст. 315 ЦПК України не передбачають встановлення факту здійснення постійного догляду. При цьому з 18 травня 2024 року були внесені зміни до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Крім того Додатком № 5 до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, встановлено перелік документів, що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". Крім того за п. 61 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ від 16 гравця 2024 р. № 560, військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними, зокрема, у п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за які не мають права на призначення компенсації на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку із заявою, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду дозвільної форми із зазначенням ІПН про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд. При цьому для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Отже, Порядком чітко визначено форму акту встановлення факту здійснення постійного догляду за Додатком 8 та встановлено процедуру його оформлення військовозобов`язаним. Оскільки чинними нормативними актами визначено механізм встановлення факту здійснення постійного догляду військовозобов`язаним, то просила суд в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Заявник, ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Губар А. Л., підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі, надали заяву з проханням вирішити спір за їх відсутності, підтримуючи доводи, викладені у позовній заяві, яку просили суд задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі за текстом - ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_3 , заперечуючи проти задоволення заявлених позовних вимог, надала заяву суду з проханням вирішити справу за її відсутності, вказуючи, що існує визначений законом порядок підтвердження факту постійного догляду члена сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I групи, тому просила суд відмовити у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Суд зазначає, що відповідно до положень п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в чинній редакції) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.

Також на підставі Додатку № 5 «Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року, зокрема, відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що для особи, яка зайнята доглядом, документи, що підтверджують право на відстрочку є документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення; один із документів, що підтверджує неможливість військово зобов`язаної особи першого ступеня споріднення здійснювати догляд за особами з інвалідністю I або II групи; інвалідність такої особи, її потребу у постійному догляді; перебування під арештом (крім домашнього арешту), відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі, та документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд, або акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8), в якому зазначаються відомості про відсутність інших осіб, які могли б здійснювати такий догляд.

При цьому за п. 61 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року (в редакції від 13 червня 2024 року), військовозобов`язані, які здійснюють догляд (постійний догляд) за особами, зазначеними, зокрема, у п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та які не мають права на призначення компенсації (допомоги, надбавки) на догляд за ними, для розгляду питання надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації звертаються до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем свого перебування на військовому обліку із заявою у паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, до якої додається письмова заява особи, яка потребує догляду чи постійного догляду, довільної форми із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків, про підтвердження відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані її утримувати (чоловік/дружина, працездатні діти), чи інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд. Після районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки або його відокремлений відділ перевіряє перебування такого військовозобов`язаного на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаної особи та особи, яка потребує догляду (постійного догляду), наявність інших зареєстрованих/задекларованих осіб за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи, яка потребує догляду, з використанням відомостей Державного електронного реєстру військовозобов`язаних України, Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну. Матеріали за результатами перевірки надсилаються керівнику виконавчого органу місцевого самоврядування за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який здійснює догляд. У разі ж виявлення невідповідності наведених у заяві військовозобов`язаного даних або не підтвердження факту встановлення здійснення ним догляду (постійного догляду) комісією заява не розглядається. При цьому для встановлення факту здійснення догляду (постійного догляду) військовозобов`язаний, який здійснює догляд (постійний догляд), звертається із заявою на ім`я керівника виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, а розгляд заяви здійснює комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду), рішення про утворення якої приймається керівником виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного, який звернувся із відповідною заявою. Так за результатами роботи комісія із встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) з урахуванням наданих районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом матеріалів складає акт про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) (додаток 8). Зазначений акт є одним із документів, які надаються військовозобов`язаним до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, суд погоджується із тим, що на теперішній час існує визначений нормативно-правовими актами держави порядок підтвердження підстав для відстрочки від призову, зокрема, за п. 14 ч. 1 ст. ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції з 18 травня 2024 року).

Однак до суду позивач звернувся до 18 травня 2024 року та щодо встановлення факту, який мав місце станом саме на 7 листопада 2023 року.

В цьому сенсі суд вказує, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції до 18 травня 2024 року) не підлягали призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема, особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

У цьому сенсі суд погоджується із доводами представника позивача, що встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає вирішенню в судовому порядку за правилами ЦПК.

Натомість, суд також вказує, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Суд при цьому зазначає, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

При цьому якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова ж відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 8 листопада 2019 року по справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року по справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21).

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, то суд закриває провадження по ній (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року по справі № 398/4017/18).

Отже, слід дійти висновку, що судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Суду у постанові від 5 червня 2024 року по справі № 283/1199/23.

Суд зазначає, що у даній справі з метою отримання відстрочки від призову позивач просить встановити факт, що він є єдиною особою, зайнятою постійним доглядом за своєю сестрою, яка є особою з інвалідністю 1 групи та відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд станом на 7 листопада 2023 року.

Однак суд вказує, що й станом на таку дату чинним законодавством був передбачений позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особами, що його потребують.

Так, за п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

За змістом п. 6, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальні послуги» надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).

Згідно зі змістом п. 1, 3 ч. 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи, громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 16, ч. 1 ст. 19, ст. 20, ч. 1, 4 ст. 21 Закону України «Про соціальні послуги» догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою, для отримання якої особа або її представник має звернутись із заявою про надання соціальної послуги за місцем свого проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади, який після оцінювання потреби особи/сім`ї у соціальних послугах приймає рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг, яке може бути оскаржено до суду.

За ч. 4 ст. 11 Закону України «Про соціальні послуги» до повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад належать, серед іншого, забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектор, та/або на умовах договору з уповноваженими органами; забезпечення ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг на місцевому рівні.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг - фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру (пункти 32, 35, 36, 41).

Таким чином для засвідчення відповідного статусу надавач та отримувач соціальних послуг можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який призначений для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг, визначених законодавством.

Крім того Положенням про Єдиний державний веб портал електронних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 року № 1137 (далі - Положення), визначено, що Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

Так з Порталу Дія довідка про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), яка є особою з інвалідністю, видається протягом 30 днів безкоштовно на підставі індивідуального рішення органу місцевого самоврядування в межах території. Видача такої довідки здійснюється виконавчими органами селищних міських рад на підставі заяви, поданої особисто або через представника шляхом відправлення документів поштою (рекомендованим листом). Для отримання послуги необхідно також надати паспорти зареєстрованих у житловому будинку осіб та документ, що посвідчує статус інвалідності.

Отже, вказане законодавство свідчить, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю.

Таким чином доводи представника позивача про те, що лише суд може встановити факт того, що він доглядав станом на 7 листопада 2023 року за своєю сестрою, яка є особою з інвалідністю 1 групи, на безоплатній основі, спростовуються наведеним законодавством, за яким незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, для отримання відповідного статусу надавач та отримувач соціальних послуг включаються до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Отже, законодавством до 18 травня 2024 року було також визначено позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, про встановлення якого просить позивач, у зв`язку з чим такий факт не може встановлюватися в суді в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Суду у постанові від 5 червня 2024 року по справі № 283/1199/23.

Суд встановив, що у даній справі відсутні відомості про те, що на підставі заяв позивача чи його сестри про надання соціальної послуги за місцем проживання станом на 7 листопада 2023 року підрозділ з питань соціального захисту населення оцінив потреби особи/сім`ї у соціальних послугах та ухвалив рішення про надання соціальних послуг з постійного догляду за особою з інвалідністю 1 групи.

Також відсутні дані, що позивач як надавач соціальних послуг звертався із заявою до компетентних органів та був включений до Реєстру надавачів чи отримувачів соціальних послуг або отримав відповідну відмову.

Таким чином надані заявником докази не свідчать, що він використав позасудовий порядок встановлення факту того, що він був єдиною особою, яка була зайнята постійним доглядом за сестрою, особою з інвалідністю 1 групи.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, на підставі викладеного вмотивування, оскільки розгляд позовної заяви ОСОБА_1 віднесено до повноважень інших органів, тому за законом не підлягає судовому розгляду, то суд дійшов висновку про необхідність на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України закрити провадження за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки провадження по справі вже було відкрито судом.

Керуючись ст. 255 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Ухвала складена та підписана 20 червня 2024 року.

Суддя Д. О. Козлов