ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7144/24 Справа № 185/8527/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Красвітна Т. П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого Красвітної Т.П.

Суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

заслухавши суддю-доповідача про проведені підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 26 серпня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2015 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

Не погодившись з вищезазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 судом встановлено, що вона не може бути прийнята до розгляду в апеляційній інстанції, з наступних підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

За таких обставин у разі постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (відмову у задоволенні заяви) може бути оскаржено заочне рішення, а не вказана ухвала.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 26 серпня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 6 грудня 2007 року).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

За змістом частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. В цьому переліку відсутня ухвала про відмову у задоволені заяви про перегляд заочного рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Ураховуючи, що відповідачем подана апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, яка оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки ухвала про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року по справі за позовом Товариства зобмеженою відповідальністю«Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - повернути апелянту.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова