Справа № 464/8856/23 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/811/878/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року в складі судді Борачок М.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У грудні 2023 року позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №401690-КС-001 про надання кредиту від 20.09.2021 в розмірі 81 823,88 грн., а також судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2021 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір № 401690-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , яка зазначена позичальником при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, лише частково сплатив борг, тому у нього станом на 15.12.2023 утворилася заборгованість за договором № 401690-КС-001 про надання кредиту в розмірі 81823,88 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 47115,92 грн., суми прострочених платежів по процентах 34707,96 грн. Просив позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №401690-КС-001 від 20.09.2021 про надання кредиту у розмірі 74 323 (сімдесят чотири тисячі триста двадцять три) грн. 88 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 1950 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят) грн. 30 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог оскаржив ТОВ «Бізнес Позика», в особі представника Клименка Т.В. Вважає, що рішення в означеній частині є помилковим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема, суд першої інстанції безпідставно покликався на практику Верховного Суду, викладену у постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 та від 31 серпня 2022 року в справі №202/5330/19, в яких розглядалось питання неправомірності встановлення комісії за обслуговування кредиту та за управління кредитом, в той час як в даній справі комісія була встановлена за надання кредиту.

Таким чином, з огляду на встановлену відмінність в об`єктах правового регулювання, є очевидним, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах ВС, стосується правовідносин, які не є подібними до правовідносин у даній справі, відповідно висновки Верховного Суду не могли бути застосовані.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що для цілей обчислення реальної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту; інші витрати споживача на супровідні послуги.

Тобто, Закон чітко передбачає право кредитодавця на встановлення «комісії за надання кредиту».

Крім того, Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11.02.2021 №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом, в тому числі і комісії за надання кредиту.

Також, комісія за надання кредиту передбачена, як умовами кредитного договору, так і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, які були підписані позичальником, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.

Таким чином, відповідачем здійснено платежі на погашення заборгованості по кредиту, в тому числі в рахунок погашення комісії за надання кредиту, що була встановлена та передбачувана умовами договору на законних підставах.

Зазначає, що самостійне визначення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні суми процентів за користування кредитом, заявлених до стягнення позивачем, як таких, що взагалі не підлягають стягненню з відповідача, беззаперечно порушує принцип змагальності сторін в цивільному процесі, зважаючи на те, що відповідач не надав власного розрахунку.

Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції неодноразово вживає термін Банк, однак кредитором у даних правовідносинах є Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», яке не є банківською установою, що черговий раз свідчить про не встановлення судом правового статусу учасників справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення в частині часткової відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів по кредиту в сумі 7500 грн.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 лютого 2024 року частково, а саме в частині відмови в задоволенні позовних вимог ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 7 500 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» 7 500 грн. В решті рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно із вимогами ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо стягнення кредитної заборгованості, сумарний розмір якої не перевищує ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимог ТОВ «Бізнес Позика», суд першої інстанції своє рішення обґрунтовував тим, що укладення договору № 401690-КС-001 від 20.09.2021 узгоджується із ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач ОСОБА_1 із запропонованими умовами ТОВ «Бізнес Позика» ознайомився та погодився з ними, оскільки, за протилежного, не відбулося би накладання електронного підпису.

Вирішуючи про стягнення заборгованості за договором № 401690-КС-001 від 20.09.2021 про надання кредиту, суд вважав, що умова договору про встановлення комісії за надання кредиту є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому дійшов висновку, що сплачені відповідачем кошти в сумі 7500 грн. в рахунок комісії необхідно зарахувати на погашення процентів. Відповідно вказав, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 401690-КС-001 від 20.09.2021 про надання кредиту підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 47 115,92 заборгованості за прострочені платежі по кредиту, та 27 207,96 грн. (34 707,98 грн (сума заборгованості по відсотках, яку просить стягнути позивач) 7 500 грн. (сума комісії за надання кредиту)) прострочених платежів по процентах, в іншій частині позовних вимог - позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішив питання розподілу судових витрат пропорційно до задоволених вимог.

Зважаючи на те, що судове рішення оскаржується позивачем лише в частині відмовлених позовних вимог, судова колегія перевіряє законність та обґрунтованість судового лише в межах доводів апеляційної скарги та заявлених в цій частині позовних вимог.

Сдом встановлено, що 20.09.2021 ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 уклали договір №401690-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000, 00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів.

Пунктом 2 договору встановлено строк, на який надається кредит 16 тижнів, стандартна процентна ставка за кредитом в день 0,87696455, фіксована, комісія за надання кредиту 7500,00 грн, термін дії договору до 10.01.2022, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 92 400,00 грн.

Згідно із п. 7 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх.

Паспортом споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-5203 20.09.2021, встановлено суму кредиту 50 000, 00 грн, строк кредитування 16 тижнів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки фіксована, комісія за надання кредиту 7 500,00 грн.

Відповідно до листа АТ КБ «ПриватБанк» на банківську картку № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) 20 вересня 2021 року зараховані грошові кошти у сумі 50 000,00 грн. двома платежами по 25000 грн.

Факт підписання відповідачем електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором останнім не заперечувався.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 13.12.2023 існує заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 81 823,88 грн, з яких заборгованість за кредитом 47 115,92 грн, за відсотками 34 707,96 грн., розмір заборгованості підтверджується долученими до справи доказами.

Станом на день подачі позову до суду відповідач борг за кредитним договором не повернув.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Звертаючись з апеляційною скаргою позивач, як на підставу для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, посилається на правомірність нарахування позивачем комісії та, відповідно, безпідставність зарахування сплачених коштів в рахунок погашення процентів.

Колегія суддів звертає увагу, що за умовами кредитного договору №401690-КС-001 від 20.09.2021, а саме п.1, 3 передбачено комісію за надання Кредиту 7500 грн, яка мала бути сплачена 04.10.2021 та 18.10.2021.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитом, ОСОБА_1 сплатив комісію у зазначені дати, а саме 04.10.2021 4972,80 грн. та 18.10.2021 2527,20 грн.

Пунктом 7 вище зазначеного договору передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно дотримуватись їх, та відповідно, укладає договір. Позичальник підтверджує ознайомлення з інформацією, передбаченою законодавством України, зокрема ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг.

В свою чергу, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило ПРАВИЛА розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови кредитного договору № 401690-КС-0041 від 20 вересня 2021 року та Правила надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», колегія суддів приходить висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Застосування судом першої інстанції висновків викладених у постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 06.11.2023 року викладених у справі № 204/224/21 при вирішенні даної справи є неправильним, оскільки обставини у справі що розглядається є іншими ніж у справі, яка була предметом перегляду касаційної інстанції.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У кредитному договорі сторони обумовили, що розмір процентної ставки в день становить 0,87696455, фіксована.

Нарахування позивачем процентів узгоджується з умовами укладеного між сторонами Договору №401690-КС-001 від 20.09.2021.

За таких обставин, апеляційний суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог ТОВ «Бізнес Позика» та вважає, що такі вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №401690-КС-001 від 20.09.2021 у розмірі 81 823 грн. 88 коп, з яких 47 115,92 грн. заборгованість за основним боргом та 34 707/96 грн. - за нарахованими процентами.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З врахуванням висновків апеляційного суду про задоволення апеляційної скарги, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2147, 20 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 296 грн. 31 коп. за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова 29 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення 7500 гривень 00 копійок відсотків - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за відсотками в розмірі 7500 грн., змінивши загальний розмір суми стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 74323 гривень 88 копійок до 81823 (вісімдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) гривень 88 копійок.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова 29 лютого 2024 року в частині визначеного до стягнення розміру судового збору змінити, збільшивши з 1950,30 грн, до 2147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок.

Врешті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» 296 (двісті дев`яносто шість) гривень 31 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 червня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк