Справа № 487/7638/24
Провадження № 2/487/2813/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючої судді Скоринчук К.М., за участю секретаря судового засідання Талагаєвої Є.С., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 24.04.2024 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2024-100000167. ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 98 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою 1,5% від загального розміру виданого кредиту за 1 день користування кредитом на весь час його надання та комісією за надання кредиту в розмірі 500,00 грн, тобто, 10% від суми кредиту. Відповідач підписав договір, шляхом накладення цифрового підпису. Був ознайомлений з умовами кредиту. Отримав грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, однак станом на 30.08.2024 зобов`язання по договору кредиту не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 15350 грн., яка складається з 5000,00 грн тіла кредиту, 500,00 грн комісії, повзаної із наданням кредиту, 7350,00 грн процентів, 2500,00 грн неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання. А тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Станом на 13.11.2024 прізвище головуючої змінено з ОСОБА_2 .

Позивач просив розглянути справу без участі його представника.

У судовому засіданні відповідач визнав позов. Заначив, що дійсно укладав договір, був ознайомлений з його умовами, отримав кошти, якій витратив на власні потреби. Кредит взяв, оскільки були складні життєві обставини і дуже потребував грошей. Вживав заходів щодо мирного врегулювання спору, однак позивач не погодився на умови аби він сплатив лише тіло кредити 5000,00 грн., тобто, ту суму, яку брав. Розуміє, що проценти треба платити, але не має таких грошей. Просив суд зменшити розмір стягнення боргу.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд ураховує наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено принципи диспозитивності цивільного судочинства. Зокрема, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що 24.04.2024 року між ТОВ Споживчий Центр та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №24.04.2024-100000167. ОСОБА_1 надано кредит в розмірі 5000,00 грн строком на 98 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою 1,5% від загального розміру виданого кредиту за 1 день користування кредитом на весь час його надання та комісією за надання кредиту в розмірі 500,00 грн, тобто, 10% від суми кредиту. Відповідач підписав договір електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового індикатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону, що і підтвердив в судовому засіданні. Був ознайомлений з умовами кредиту, що підтверджується його електронним підписами самого кредиту, заявки кредитного договору (кредитної лінії), відповіді про прийняття пропозиції та поясненнями в судовому засіданні. Відповідач отримав грошові кошти в розмірі 5000,00 грн, що підтвердив у судовому засіданні і що підтверджується платіжною квитанцією . Станом на 30.08.2024 жодних платежів по погашенню заборгованості не здійснював, про що повідомив в судовому засіданні. Умовами п. 7.6 кредитного договору передбачено сплату неустойки в разі невиконання/неналежного виконання зобов`язання.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №24.04.2024-100000167 від 24.04.2024, заборгованість ОСОБА_1 складає 15350 грн., яка складається з 5000,00 грн тіла кредиту, 500,00 грн. комісії, пов`заної із наданням кредиту, 7350,00 грн процентів, 2500,00 грн неустойки за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.

Суд ураховує пояснення відповідача, що кредит він взяв вимушено, оскільки це було викликано життєвими обставинами і на даний час він не має необхідної суми для погашення боргу. Водночас, суд звертає увагу, що згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування), у даному випадку, є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

З урахуванням зазначених фактичних обставин, суд приходить до висновку, що має місце порушення ОСОБА_1 виконання зобов`язаня, оскільки відповідач свої договірні зобов`язання не виконав. Право позивача порушене, а тому підлягає захисту. За цих обставин позов підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 2422,40 грн.

Керуючись статтями 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» 15350 грн. боргу за кредитним договором, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту, 500,00 грн. комісія, пов`зана із наданням кредиту, 7350,00 грн. проценти, 2500,00 грн. неустойка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» 2422,40 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14.11.2024.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр», ЄДРПОУ: 37356833, адреса місця знаходження: 01032, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.М. Скоринчук