ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/46/23

Головуючий у першій інстанції - Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1328/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року (проголошене о 14 год. 19 хв у м. Бахмач, повний текст складено 15 березня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про визнання членом сім`ї.

У С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати її членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_2 , що наділяє її правом на отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначала, що 26 лютого 2022 року під час виконання службових обов`язків, пов`язаних із захистом України, загинув її онук ОСОБА_4 , який разом з нею та ОСОБА_2 проживав без реєстрації по АДРЕСА_1 . За час проживання вони разом вели спільне господарство, мали взаємні права і обов`язки, тобто складали сім`ю. Після загибелі онука ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, проте 02 вересня 2022 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум розглянула подані документи та дійшла висновку про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги. Таке рішення мотивовано неможливістю встановити, що ОСОБА_1 була членом сім`ї загиблого капітана ОСОБА_4 , проживала разом із онуком та перебувала його на утриманні.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02 лютого 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Томашевської О.А. про залучення співвідповідача та залучення третьої особи. Залучено Міністерство оборони України до участі у справі в якості співвідповідача, у зв`язку з чим виключено його з числа третіх осіб. Залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року позов задоволено повністю. Визнано ОСОБА_1 членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 та його матері ОСОБА_2 , що надає ОСОБА_1 право на отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, вважаючи рішення суду першої інстанції безпідставним, просило його скасувати повністю, стягнути з позивачки на користь Міністерства оборони України сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 1 488,60 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до відсутності в цій справі підстав вважати, що ОСОБА_1 була членом сім`ї ОСОБА_4 та перебувала на його утриманні.

Відповідач зазначає, що позивачка на момент загибелі ОСОБА_4 проживала разом із донькою ОСОБА_2 у м. Бахмач в будинку, який належить на праві власності її доньці, тобто перебувала на утриманні доньки, а не загиблого онука, який з 2013 року проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , територіально розташованій у м. Миколаєві. ОСОБА_1 не надано відповідний документів від органів соціального захисту на підтвердження перебування на утриманні загиблого ОСОБА_4 та/або про те, що батьки загиблого були позбавлені батьківських прав.

Посилається на те, що позивачкою не надано також документів щодо перебування на обліку в органах соціального захисту населення, як особи, що потребує соціальної допомоги, та яка їй надається, як особі, яка не може себе самостійно обслуговувати, виконувати роботи, і у зв`язку з цим потребує сторонньої допомоги.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Томашевська О.А., не погодившись із доводами Міністерства оборони України, просила скаргу залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що посилання Міністерства оборони України на недоведеність перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого ОСОБА_4 не стосується суті спору, оскільки вимог про встановлення факту перебування на утриманні стороною позивача не заявлялося.

Сторона позивача стверджує, що проходження військової служби ОСОБА_4 у м. Миколаєві не може свідчити про те, що ОСОБА_1 не була членом сім`ї онука, а підтверджує лише виконання загиблим військового обов`язку.

Звертає увагу суду на те, що у матеріалах справи наявна заява третьої особи ОСОБА_3 , який є батьком загиблого, і при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, тобто фактично не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 липня 2023 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено. Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року скасовано. Провадження у справі закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції, а також право звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією протягом 10 днів з дня отримання повної постанови.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Передано справу до Чернігівського окружного адміністративного суду, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу право звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із постановою Чернігівського апеляційного суду від 20 липня 2023 року, ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 31 липня 2024 року скасовано постанову Чернігівського апеляційного суду від 20 липня 2023 року, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з доведеності доводів позивачки про її проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_2 , яка є її донькою, та загиблим ОСОБА_4 , який є її онуком, у м. Бахмач Ніжинського району Чернігівської області.

Судом зазначено, що факт того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є членами однієї сім`ї не заперечується ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_3 , які є батьками загиблого ОСОБА_4 і разом з позивачкою претендують на виплати у зв`язку з загибеллю військовослужбовця.

Апеляційний суд не погоджується з наведеними у судовому рішенні висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_1 і сином ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 при виконанні бойового завдання ОСОБА_4 загинув. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 02 вересня 2022 року № 179, затвердженого Міністром оборони України О. Резніковим 05 вересня 2022 року, подані ОСОБА_1 документи повернуто на доопрацювання для призначення одноразової грошової допомоги, оскільки за ними неможливо встановити, чи є бабуся загиблого особою, яка перебувала на утриманні капітана ОСОБА_4 , що вона проживала зі своїм онуком, вела з ним спільне господарство, мала взаємні права та обов`язки, а також чи має власних дітей, які мають її утримувати.

Окрім позивачки, яка претендує на отримання коштів, виплату одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю капітана ОСОБА_4 отримали його батьки - ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 126-127)

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 ст. 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у ч. 1 та 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку (ч. 3, 4 ст. 51 ЦПК України).

Верховний Суд у своїй постанові від 17 травня 2021 року у справі № 309/2340/15-ц зазначив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним, недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц.

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 1316/364/12).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначив, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Звертаючись у травні 2023 року до суду, ОСОБА_1 просила визнати її членом сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , та його матері ОСОБА_2 , що наділяє її правом на отримання одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Як наведено вище, виплату одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю капітана ОСОБА_4 , крім позивачки ОСОБА_1 , отримали його батьки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 16-3 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних відноси) одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Тобто, позитивне вирішення заявленої ОСОБА_1 вимоги зумовлює виникнення у неї право на отримання коштів після загибелі онука та відповідно зменшує розмір допомоги для інших осіб, що мають на це право, відповідно до наведених вище вимог закону. Відмова у задоволенні позову ОСОБА_1 навпаки збільшує розмір одноразової грошової допомоги для інших її отримувачів. Крім позивачки, особами, які мають безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, є мати та батько загиблого ОСОБА_4 , оскільки вони звернулись із заявами про отримання одноразової грошової допомоги та отримали кошти у визначених розмірах.

Тобто вирішення заявлених позивачкою вимог безпосередньо пов`язано з майновим інтересом ОСОБА_3 , який є батьком загиблого, але не залучений у цій справі в якості відповідача. За клопотанням сторони позивача ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача (т. 1 а.с. 47-48). Разом з тим, відповідно до положень ст. 48 ЦПК України третя особа не являється стороною у процесі, її процесуальні права є вужчими, ніж у відповідача. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 подав письмову заяву, в якій зазначив, що при вирішенні цього спору покладається на розсуд суду (т. 1 а.с. 132). До апеляційного суду він скерував заяву про неможливість явки, своє відношення до заявлених вимог ОСОБА_1 не визначив.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

Виходячи з наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що наявний склад сторін не відповідає реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах, оскільки ОСОБА_3 не залучений до участі у справі, як співвідповідач. Визначення іншого процесуального становища ОСОБА_3 на стадії апеляційного провадження діючим законодавством не передбачено. Таким чином, незалучення до участі у справі указаної особи як співвідповідача є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Колегія суддів не надає правову оцінку доводам позову та іншим доводам апеляційної скарги з огляду на неналежний суб`єктний склад учасників справи.

Ураховуючи наведене, дослідивши обставини справи в сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

При подачі апеляційної скарги Міністерство оборони України сплатило 1 488,60 грн судового збору (т. 1 а.с. 238). Ураховуючи те, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з позивача на користь Міністерства оборони України належить стягнути 1 488,60 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - задовольнити.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 15 березня 2023 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про визнання членом сім`ї - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, ) 1 488 грн 60 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2024 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова