ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 389/518/24

провадження № 22-ц/4809/1291/24

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Мурашка С.І., Чельник О.І.,

при секретарі - Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2024 року та на додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2024 року (суддя Берднікова Г.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного авіаційного університету про стягнення заробітної плати,-

встановив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Льотної академії Національного авіаційного університету, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період з 01 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року в сумі 45747 грн 33 коп. та моральну шкоду в сумі 15000 грн 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що працювала в Льотній академії Національного авіаційного університету на посаді сторожа Міжнародного тренувального центру існування, виживання та гуманітарного розмінування «Дмитрівка», з оплатою відповідно до штатного розпису, з 20 червня 2023 року, наказ №496/0 від 01 серпня 2017 року по 01 січня 2024 року, наказ про звільнення за власним бажанням за ст.38 КЗпП України, №1196/0 від 28 грудня 2023 року.

Заробітну плату за квітень місяць 2023 року було виплачено 08 грудня 2023 року. Компенсацію за невикористану відпустку також було виплачено не в день звільнення 01 січня 2024 року, а 03 лютого 2024 року. Однак, починаючи з 01 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року, відповідачем було нараховано, але не виплачено їй заробітну плату на загальну суму 45747 грн 33 коп., про що свідчать довідка про нарахований та не виплачений дохід з 01 травня 2023 року по 30 листопада 2023 року в сумі 40010 грн 05 коп., та з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року в сумі 5737 грн 28 коп. Тобто більш ніж пів року, вона не отримує належних їй коштів за виконану роботу, у зв`язку з чим вона прийнла рішення про звільнення. Власне, ця ситуація і спонукала її до прийняття рішення про звільнення. Також вказала, що незаконними діями відповідача їй нанесено моральну шкоду, яку вона оцінює у 15000 грн 00 коп. Завдана моральна шкода обумовлюється моральним та фізичним стражданням, внаслідок порушення її законного права на заробітну плату, приниженням честі та гідності, ігноруванням її прав, втратою у зв?язку з цим престижу та ділової репутації серед знайомих та родичів. У зв?язку зі значною заборгованістю заробітної плати, відчуває емоційні страждання, змушена економити на всьому, користуватися в складних ситуаціях кредитними коштами.

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 квітня 2024 року замінено первісного відповідача - Льотну академію Національного авіаційного університету на належного відповідача - Національний авіаційний університет.

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 травня 2023 року до 31 грудня 2023 року в сумі 45747 (сорок п`ять тисяч сімсот сорок сім) грн 33 коп., моральну шкоду в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнуто з Національного авіаційного університету в дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Додатковим рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2024 року доповнено резолютивну частину рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2024 року такого змісту : «Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі в межах суми платежу за один місяць, а саме за травень 2023 року в сумі 5717 грн 51 коп.

В апеляційній скарзі Національний авіаційний університет, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Національний авіаційний університет є роботодавцем позивача, однак ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Льотною академією Національного авіаційного університету, а тому Національний авіаційний університет не може сплачувати заробітню плату «чужому» працівнику.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з записами трудової книжки серія НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 з 19 травня 2021 року по 01 січня 2024 року працювала в Льотній академії Національного авіаційного університету на посаді сторожа Міжнародного тренувального центру існування, виживання та гуманітарного розмінування «Дмитрівка». Звільнена з займаної посади згідно зі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, відповідно до поданої заяви за погодженням керівника, про що в.о. директора академії від 28 грудня 2023 року видано наказ за №1196/о.

Відповідно до довідки про одержані доходи та утримані податки, виданої Льотною академією Національного авіаційного університету м. Кропивницький від 14 грудня 2023 року №261, ОСОБА_1 за період травень - листопад 2023 року нараховано заробітну плату в сумі 49701 грн 92 коп., утримано ПДФО + військовий збір в сумі 9691 грн 87 коп, борг за підприємством становить 40010 грн 05 коп. Тобто за період травень - листопад 2023 року позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату в сумі 40010 грн 05 коп. заробітна плата за травень 2023 року - 5717 грн 51 коп., червень 2023 року - 5689 грн 90 коп., липень 2023 року - 5748 грн 38 коп., серпень 2023 року - 5717 грн 51 коп., вересень 2023 року - 5704 грн 01 коп., жовтень 2023 року - 5732 грн 25 коп., листопад 2023 року - 5700 грн 09 коп.).

Також позивачу нарахована, але не виплачена заробітна плата за грудень 2023 року в сумі 5737 грн 28 коп., про що свідчить довідка Льотної академії Національного авіаційного університету м. Кропивницький від 05 лютого 2024 року №338.

До Льотної академії Національного авіаційного університету м. Кропивницький позивачем 01 січня 2024 року була надіслана заява про виплату їй вказаної заборгованості по заробітній платі, проте заборгованість до цього часу їй не виплачена.

Встановивши те, що між сторонами виник спір з приводу несвоєчасного отримання позивачем заробітної плати за період з травня 2023 року по грудень 2023 року в розмірі 45747 грн 33 коп., яка не була виплачена їй і після звільнення з роботи, а саме з 01 січня 2024 року, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі № 1-18/2013 щодо тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» Конституційний Суд України зазначив, що під заробітною платою, що належить працівникові, або за визначенням, використаним у частині другій стані 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою потрібно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. Водночас право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушене право позивача на оплату праці підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 45747 грн 33 коп.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем порушені строки виплати заробітної плати позивачеві, повний розрахунок не проведений і на час розгляду справи вина власника не виключається.

Правові позиції щодо відшкодування спричиненої працівнику моральної шкоди викладена у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року у справі № 6-23цс12, яких притримується і Верховний Суд (зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду від 13 серпня 2020 року у справі № 127/16375/19 (провадження 61-7321св20).

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а ст. 237-1 цього Кодексу передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин.

Отже, компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, а має самостійне юридичне значення.

Тобто, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Беручи до уваги характер та обсяг страждань, яких позивач зазнала у зв`язку з порушенням її прав із боку відповідача щодо тривалої невиплати їй заробітної плати та розрахунку при звільненні, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що протиправними діями відповідача позивачу завдано моральної шкоди, та, з урахуванням принципів розумності та справедливості, на її користь із відповідача підлягає стягненню 15 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що Національний авіаційний університет є неналежним відповідачем у справі є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно з положеннями статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до частини першої та третьої статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Як убачається з матеріалів справи, що Льотна академія Національного авіаційного університету є філією Національного авіаційного університету, яка не є юридичною особою та не може бути належним відповідачем у справі /а.с.25/.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Національного авіаційного університету залишити без задоволення.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2024 року та на додаткове рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді:

О.А.Письменний С.І. Мурашко О.І. Чельник