Справа № 953/5353/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Демченко С. В.,

за участю представника заявника - адвоката Беспалої Т. С.,

секретар судового засідання - Кошова О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

17 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити факт того, що ОСОБА_1 був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія», з часткою в статутному капіталі, що складає 94 %.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він був засновником та учасником ТОВ «Азалія» () з часткою у статурному капіталі, що складає 94 %. 09 березня 2023 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення, яким визнав порушення ст. 6 Конвенції та ст. 1 Протоколу до Конвенції у справі «Азалія ТОВ та інші проти України». На підставі вказаного рішення ТОВ «Азалія» присуджено грошові кошти у розмірі 2 636 232, 75 грн. 15 березня 2024 року припинена діяльність ТОВ «Азалія», що підтверджується відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Вказав, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства України перебуває виконавче провадження з примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини № 31211/14 та 31338/14 від 09 березня 2023 року у справі «Азалія та інші проти України», в якому заявником визнано ТОВ «Азалія». Зазначив, що 18 березня 2024 року він звернувся до державного виконавця із заявою, в якій просив виплатити йому грошові кошти, присудженні ТОВ «Азалія» на підставі рішення Європейського суду з прав людини, посилаючись на те, що діяльність ТОВ «Азалія» припинена, а він є його правонаступником. 16 квітня 2024 року державний виконавець відмовила ОСОБА_1 у виплаті грошової суми справедливої сатисфакції та роз`яснила право на звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Проте, замінити сторону у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини неможливо, оскільки жоден з українських судів не видавав виконавчий документ, на підставі якого було відкрите виконавче провадження. При цьому порядок виконання рішень Європейського суду з прав людини врегульований п. г ч. 9 ст. 9 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої сума відшкодування, яка знаходиться на депозитному рахунку державної виконавчої служби, перераховується на рахунки засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого стягувача - юридичної особи після подання ними рішень суду, які підтверджують їхній статус засновників (учасників, акціонерів) ліквідованого стягувача - юридичної особи на момент ліквідації та визначають частку відшкодування, що належить до виплати кожному із засновників (учасників, акціонерів). За таких обставин у заявника виникла необхідність у встановленні юридичного факту того, що ОСОБА_1 був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія», з часткою в статутному капіталі, яка складає 94 %.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року заяву було залишено без руху, заявнику наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22 липня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами окремого провадження. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Представник заявника - адвокат Беспала Т. С. у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Заявник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документа, яка міститься у матеріалах справи.

Суд, вислухавши думку представника заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази вважає, що вимоги заяви не підлягають задоволенню з таких підстав.

Зі змісту свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності № 21207811 вбачається, що Торгово-комерційне орендне підприємство громадського харчування - кафе «Урожай» перереєстровано у ТОВ «Азалія», як правонаступника.

З Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 28 березня 1996 року проведена державна реєстрація ТОВ «Азалія» ().

Відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками ТОВ «Азалія» зазначені: ОСОБА_1 (розмір частки засновника 8812,50) та ОСОБА_2 (розмір частки засновника 562,50). Керівником ТОВ «Азалія» зазначений ОСОБА_1 .

15 березня 2024 року припинено діяльність юридичної особи ТОВ «Азалія», про що внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі ТОВ «Азалія» та інші проти України (заяви № 31211/14 і № 31338/14) від 09 березня 2023 року ТОВ «Азалія» присуджено 64500 євро, як відшкодування завданої матеріальної шкоди.

З долучених до заяви матеріалів вбачається, що у провадженні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини № 31211/14 і № 31338/14, виданого 09 березня 2023 року у справі ТОВ «Азалія» та інші проти України.

Зі змісту листа заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадим І. від 09 жовтня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 звертався із заявою до Відділу щодо перерахування коштів за рішенням Європейського суду з прав людини.

За результатами розгляду вищевказаної заяви ОСОБА_1 повідомлено, що 03 червня 2023 року на спеціальний реєстраційний рахунок Міністерства юстиції України перераховані кошти у сумі 2 636 232, 75 грн(еквівалент 67500 євро), призначені для виплати на користь ТОВ «Азалія». Вказано, що не допускається виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно зі ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження». Роз`яснено право на звернення до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Заявник, звертаючись до суду із цією заявою, посилався на те, що встановлення факту того, що він був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія», з часткою в статутному капіталі, яка складає 94 %, йому потрібно для доведення того, що він є правонаступником ліквідованого ТОВ «Азалія» з метою подальшого отримання ним справедливої компенсації, присудженої Європейським судом з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

З аналізу вищенаведених положень вбачається, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , метою встановлення факту того, що ОСОБА_1 був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія», з часткою в статутному капіталі, яка складає 94 %, є доведення того, що він є правонаступником ліквідованого ТОА «Азалія» для подальшого отримання справедливої компенсації, присудженої Європейським судом з прав людини.

Разом з тим факт того, що ОСОБА_1 був засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Азалія», з часткою в статутному капіталі, яка складає 94 %, підтверджується зокрема актуальними відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, положеннями ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено, зокрема причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Суд встановив, що факт, який просить встановити заявник, підтверджується актуальними відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, слід дійти висновку, що заявник звернувся до суду з метою закріплення факту, який ніким не оспорюються та не ставиться під сумнів.

Суд, дослідивши письмові докази, вислухавши аргументи представника заявника не встановив факт порушення особистих прав заявника, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, дійсну мету встановлення (підтвердження) судом факту, про який просив заявник.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з її необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, , м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 13.

Повний текст рішення складений 14 жовтня 2024 року.

Суддя С.В. Демченко