ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2918/24 Справа № 203/2677/22 Суддя у 1-й інстанції - Єдаменко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи без самостійних вимог: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер Олександра Михайлівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що дід позивачки, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .

Матір позивачки, ОСОБА_3 (дочка спадкодавця), та позивачка (його онука) звернулися у встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявами про прийняття спадщини. Матір позивачки подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки в порядку ч.2 ст.1274 ЦК України.

Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого діда ОСОБА_2 .

Однак, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. 13 червня 2022 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про на спадщину за законом на підставі того, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

ОСОБА_2 з 06 серпня 1960 року перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Через кілька років після її смерті ОСОБА_2 познайомився з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та згодом вони стали проживати разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, між ними склались усталені відносини притаманні подружжю.

ОСОБА_5 зареєструвала діда позивачки ОСОБА_2 за адресою свого мешкання квартира АДРЕСА_1 з 05.12.2005 р.

З того часу і до дня своєї смерті ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 був зареєстрований та фактично постійно проживав за адресою: квартира АДРЕСА_1 . Іншого житла дід позивачки не мав.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 вели спільний побут, багато років проживали разом (до дня смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_6 ), піклувались один про одного, мали спільний бюджет, мали взаємні права та обов`язки.

Зазначена вище квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Після смерті своїх батьків ОСОБА_5 в особі свого цивільного чоловіка, представника за довіреністю - ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину вищезазначеної квартири після смерті матері - ОСОБА_6 та на 1/3 частину вищезазначеної квартири після смерті батька - ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 за життя була власником квартири АДРЕСА_1 .

Однак, за життя ОСОБА_5 не зареєструвала свідоцтва про право на спадщину у КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» ДМР. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги за законом, оскільки більше п`яти років проживав зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: квартира АДРЕСА_1 , у тому числі на день відкриття спадщини.

При реєстрації факту смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , була допущена помилка в органах РАЦС, а саме: невірно зазначено прізвище померлої як « ОСОБА_8 », замість вірного « ОСОБА_9 ». Ця помилка виникла на підставі від руки складеного сімейним лікарем ОСОБА_10 направлення до Патологоанатомічного відділення МП №16, у якому прізвище « ОСОБА_9 » зазначено не чітко.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2020 року та від 20.07.2022 року - 17.06.2020 року була проведена державна реєстрація договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 року за № 3-373, нібито посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

За даним договором купівлі - продажу покупцем, а відповідно власником, у реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Однак, вищезазначений договір купівлі - продажу ніколи не укладався та Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою не посвідчувався.

Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд:

- встановити факт сумісного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 до 09.08.2018;

- встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар М.О., індексний номер: 52749262 від 19.06.2020 року;

- скасувати запис № 36967720 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та припинити за ОСОБА_11 право власності на вищевказану квартиру;

- визнати за позивачкою право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар М.О., індексний номер: 52749262 від 19.06.2020 року.

Скасовано запис № 36967720 про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 та припинено за ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадковану ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В решті позову - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Дніпровська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Рішення суду оскаржується в частині визнання права власності на квартиру, тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 03 листопада 2020 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис № 600). (т.1 а.с.10)

Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно.

ОСОБА_3 (дочка спадкодавця) та позивачка ОСОБА_1 (онука спадкодавця) звернулися у встановлений законом шестимісячний строк після відкриття спадщини до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. із заявами про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки в порядку ч.2 ст.1274 ЦК України (т.1 а.с.а.с.165, 171).

Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кейтельгіссер О.М. 13 червня 2022 року відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про на спадщину за законом на підставі того, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на нерухоме майно за спадкодавцем (т.1 а.с.214).

ОСОБА_5 з 02 квітня 1987 року, а ОСОБА_2 з 05 грудня 2005 року були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою № 14/5-5106 від 04 липня 2022 року Відділу обліку проживання фізичних осіб ДАПДПУ СДР Дніпровської міської ради (т.1 а.с.32).

ОСОБА_5 30 березня 2002 року видала доручення, посвідчене приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., на ім`я ОСОБА_2 з правами: « … передавати в заставу належну мені квартиру, проводити розрахунки по укладеним угодам, прийняти у спадщину квартиру; одержувати належне мені майно та гроші ( пенсію, внески), цінні папери, а також документи від всіх осіб, установ, підприємств, організацій, у тому числі в відділеннях державного банку та ощадних кас, відділень зв`язку і телеграфу по всім установам розпоряджатися рахунками банківських установ: одержувати поштову, телеграфну та всякого роду кореспонденцію, в тому числі грошову та посилочну; вести від мого імені справи у всіх державних установах, кооперативах і громадських організаціях, а також мої справи в усіх судових закладах зі всіма правами, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому, в тому числі з правом повної або часткової відмови від вимог позову, зміни предмету позову, укладанню мирової угоди, оскарження рішення суду, пред`явлення виконавчого листа до виконання, одержання присудженого майна та грошей, з правом приватизації та виписки». (т.1 а.с.24)

Також ОСОБА_5 06 квітня 2005 року видала генеральну довіреність, посвідчену державним нотаріусом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. на ім`я ОСОБА_2 з правами: « ….представляти мої інтереси в усіх установах та організаціях, в тому числі в нотаріальній конторі з питання оформлення усіх спадкових справ, з правом одержання свідоцтва про право на спадщину, одержувати у будь-яких відділеннях зв`язку кореспонденцію, оформлювати належну мені пенсію, приймати в дарунок чи купувати на моє ім.`я рухоме та нерухоме майно, одержувати дивіденди по цінних паперах, вести від мого імені справи в усіх установах та організаціях різних форм власності та підпорядкування, а також мої справи в усіх судах, які надані законом позивачу, відповідачу, третій особі і потерпілому, в тому числі з правом подання позовних заяв, скарг, з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, звернення до апеляційного та касаційного судів, подання заяв та документів, подавати скарги. За цією довіреністю представникові надано право ведення від мого імені переговорів, попереднього узгодження всіх процедурних питань, подання та підписання всіх документів, необхідних для виконання повноважень, включаючи позовні та інші заяви, одержання рішень та інших документів, розписуватись за мене». (т.1 а.с.24 на зв.)

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 . Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підтверджується зокрема, відповіддю Центрального Відділу ДРАЦС ПСМУМЮ, згідно якої у ході перевірки виявлено актовий запис про смерть № 288 від 16.08.2018 р. складений на ОСОБА_5 , 1947 р.н., (т.1 а.с.146) та показаннями свідка - лікаря ОСОБА_12 , яка давала показання, що ІНФОРМАЦІЯ_6 вона прибула за адресою: АДРЕСА_2 , де посвідчила ( констатувала) смерть жінки, документи якої надано не було. Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що направлення до поталого - анатомічного відділення МЛ № 16, яке міститься у матеріалах справи (т.1 а.с.23), складено нею власноруч зі слів чоловіка ОСОБА_13 та вона зазначила в ньому ПІБ - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на все належне їй майно, у тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .

Зазначена квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.03.1993 р., що також підтверджується копією технічного паспорту. (т.1 а.с.а.с.15-17, 18)

Після смерті своїх батьків ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину вищезазначеної квартири після смерті матері - ОСОБА_6 та на 1/3 частину вищезазначеної квартири після смерті батька - ОСОБА_7 відповідно, що підтверджується, зокрема, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 28 листопада 2005 року державним нотаріусом П`ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Бутовою А.Г. (т.1 а.с.25)

Таким чином, ОСОБА_5 за життя була власником квартири АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася, що підтверджується відповіддю П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори. (т.1 а.с.220-221)

Згідно відповіді КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР з доданими епікризом з історії хвороби та посмертним епікризом встановлено, що ОСОБА_2 у 2002 році продав житло, проживав у співмешканки. Знаходився на обстеженні та лікуванні в ДКПЛ в 2000 р. з діагнозом: порушення поведінки у акцентуйованої особистості. З 2018 р. після смерті співмешканки, вів асоціальний образ життя: захламляв квартиру, затоплював сусідів, перестав доглядати за собою, був відключений від постачання газу та електроенергії, розводив багаття серед квартири, щоб приготувати їжу. (т.1 а.с.131-133)

Відповідно до копій судових наказів Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справам: № 203/449/14-ц від 27.01.2014 р., № 203/3923/14-ц від 17.07.2014 р., № 203/2487/15-ц від 21.05.2015 р., встановлено, що солідарними боржниками за комунальні послуги виступають ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що в свою чергу свідчить про наявність у них солідарних обов`язків.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.2020 р. та від 20.07.2022 р. - 17 червня 2020 року була проведена державна реєстрація договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 01.04.2011 року за № 3-373, посвідченого Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. (т.1 а.с.а.с.13, 14)

За даним договором купівлі-продажу покупцем, а відповідно власником, у реєстрі речових прав на нерухоме майно зазначено ОСОБА_11 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 померла та після її смерті спадкова справа не заводилася, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та відповіддю Другої Дніпровської державної нотаріальної контори. (т.1 а.с.а.с.149-150, 144)

Вищезазначений договір купівлі-продажу ніколи не укладався та Шостою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою не посвідчувався. Як встановлено з ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2020 року: ухвалою слідчого Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надано дозвіл на здійснення тимчасового доступу до документів, а саме: договору купівлі-продажу за реєстровим номером № 3-373, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Однак вилучити вказані документи не виявилось можливим, оскільки листом завідувача Шостої Дніпровської державною нотаріальною конторою від 12.08.2020 року № 1937/02-31 повідомлено, що під реєстровим номером № 3-373 вчинено нотаріальну дію відмінну від договору купівлі-продажу. Вищезазначене свідчить про підроблення договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , на підставі якого остання 17.06.2020 року набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.31)

Допитані свідки в суді першої інстанції підтвердили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 прожили разом близько 20 років, вели спільне господарство, наявність подружніх взаємних прав та обов`язків.

Ухвалюючи рішення в частині визнання права власності на спірну квартиру за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , успадковану ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з наявності підстав для задоволення цих вимог, оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, а позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ,

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно вимог ч.4 ст.3 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу.

Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст.46 ЦК України).

Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини

Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.21 Постанови пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що ОСОБА_2 прийняв спадщину шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент відкриття спадщини, оскільки після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги за законом, тому що більше п`яти років проживав зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 , у тому числі на день відкриття спадщини, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення місцевого суду.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду, в оскаржуваній частин, першої інстанції без змін.

Що стосується судових витрат понесених апелянтом, то колегія суддів їх не переглядає, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2023 року, в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: