Справа № 473/3723/24
"14" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Ніколаєнко Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
представник позивача подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року в розмірі 15 264,18 гривень.
В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 13.04.2021 року відповідач ознайомившись з умовами Публічної пропозиції на укладення Договору про надання позики ТОВ «Фінансова компанія «Профіль», підписав Заяву-приєднання № 99200005, чим підтвердив, що в повному обсязі акцептує Публічну пропозицію ТОВ «Фінансова компанія «Профіль», з урахуванням Паспорту споживчого кредиту, Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Тарифів, що складають Договір про надання позики (Кредитний договір), укладання якого відповідач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Кредитний договір вважається укладеним з дня отримання Фінансовою Компанією заповненої та підписаної відповідачем Заяви-приєднання до Договору, свої примірники Заяви-приєднання відповідач отримав в день укладання кредитногодоговору. Відповідач отримав кредит у безготівковій формі на оплату товарів та/або робіт/послуг у партнерів зазначених у заяві-приєднання до договору, шляхом перерахування на поточний рахунок продавця товарів та/або послуг (партнера), зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 0,0001% річних, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, утворилась заборгованість у розмірі 15 264,18 гривень.
21 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21122021, на підставі якого позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року. Таким чином, ОСОБА_1 має заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 99200005.
Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, оскільки ОСОБА_1 своє зобов`язання за договорами не виконав.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05.01.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що відповідно до заяви-анкети ОСОБА_1 на приєднання до Договору про надання позики ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» від 13.04.2021 року, відповідач підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту, Договором про надання позики, Таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики, які йому зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення та складають Договір про надання позики.
В якості доказів позивач надав Паспорт споживчого кредиту, Заяву-анкету від 13.04.2021 року, підписані відповідачем, за даними яких відповідач отримав кредит у розмірі 11 488,40 гривень на оплату товару у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок продавця ТОВ «ДІЄСА» на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою 0,0001% річних та щомісячною комісією за обслуговування позики 5,0% від суми позики, та зобов`язався сплачувати щомісяця 12 числа 1 532 гривень останній платіж 1 529,44 грн..
Згідно з наданим ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року, строк дії якого з 13.04.2021 по 12.04.2022, станом на 21 грудня 2021 року складає 14 689,76 гривень, з яких:
- прострочена заборгованість в розмірі 10 668,82 гривень
- прострочена заборгованість за комісією в розмірі 4 020,94 гривень.
21 грудня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21122021, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» відступає ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги.
За даними витягу з Додатку до Договору факторингу № 21122021 від 21 грудня 2021 року позивач набув право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року в розмірі 15 264,18 гривень, з яких: 10 668,82 гривень сума заборгованості за тілом, 4 595,36 гривень сума заборгованості за відсотками.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт переходу права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» до ТОВ «Діджи Фінанс».
Крім того, презумпція правомірності договору факторингу, передбачена статтею 204 ЦК України, також не спростована.
Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року, тому суд вважає що сума заборгованості за тілом кредиту 10 668,82 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку.
Згідно з наданим ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року, строк дії якого з 13.04.2021 по 12.04.2022, станом на 21 грудня 2021 року (на момент укладення договору факторингу № 21122021) складає 14 689,76 гривень, з яких: прострочена заборгованість в розмірі 10 668,82 гривень, прострочена заборгованість за комісією в розмірі 4 020,94 гривень, заборгованість по відсоткам 0 грн..
Таким чином відповідно до договору факторингу № 21122021 від 21.12.2021 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на підставі розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 99200005 від 13.04.2021 року наданим ТОВ «Фінансова компанія «Профіль» станом на момент укладення договору факторингу і заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту та комісією, при цьому заборгованість по відсоткам відсутня.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому, як в Заяві-приєднання № 99200005 на приєднання до Договору про надання позики від 13.04.2021 р., так і в паспорті споживчого кредиту не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення Заяви-приєднання № 99200005 на приєднання до Договору про надання позики від 13.04.2021 р., щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.
Враховуючи викладене, стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача частково та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанції про сплату №0182-3369-2839-2101 від 07.07.2024 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 422,20 грн.
Позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн., що підтверджується договором №42649746 про надання правової допомоги від 01.04.2024 року, актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 24.06.2024 року, Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М. необхідних для надання правової (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості.
Враховуючи вищезазначене, та враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (70%) з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 5 895,54 грн. (1 695,54 грн. судовий збір та 4 200 грн. витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного та, керуючись ст. 526, 549, 611, 615, 1049, 1054, 1066, 1069 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 83, 128, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-281 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» заборгованість за Заявою-приєднання № 99200005 на приєднання до Договору про надання позики від 13.04.2021 р. в розмірі 10 668,82 гривень ( заборгованості за тілом кредиту).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» судові витрати в розмірі 5 895,54 грн..
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (07405, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 243-А, а/с 897, код ЄДРПОУ: 42649746, IBAN: НОМЕР_1 в АТ «СЕНС БАНК» МФО: 300346) код ЄДРПОУ 42649746, юридична адреса 04112 м. Київ, вул. Авіоконструктора Ігоря Сікорського буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 .

Суддя М.М. Ротар