Справа № 646/7596/24
№ провадження 2/646/2862/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.

при секретарі судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Смородська Наталія Анатоліївна про тлумачення заповіту, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Харківської міської Ради, третя особа: Приватний нотаріус ХМНО Смородська Н.А., в якій просив розтлумачити заповіт ОСОБА_4 , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що ОСОБА_4 бажала залишити у спадщину своєму онуку ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2/3 з належній їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , що складає 1/3 частини вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові ОСОБА_6 (РНОКПП невідомий) вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належній їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_4 , яка станом на час своєї смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_7 ).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_7 ).

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 був ОСОБА_1 та його батько (син ОСОБА_4 ) ОСОБА_8 .

У встановлений законом строк позивач та його батько ОСОБА_9 звернулись із заявами про прийняття спадщини до Першої Харківської державної нотаріальної контори, але свідоцтво право на спадщину за заповітом не отримали.

Під час оформлення спадщини ними державному нотаріусу наданий заповіт, посвідчений 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611.

Відповідно до тексту вказаного заповіту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробила таке розпорядження на випадок своєї смерті: 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 (нині ОСОБА_10 ) заповідаю своєму синові ОСОБА_8 , а 1/2 частину цього ж житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель заповідаю своєму онуку - ОСОБА_1 .

Але відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.В., р.№ 2409, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., р.№ 2411, ОСОБА_4 станом на час своєї смерті була власницею 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 .

Таким чином, із змісту заповіту, складеного ОСОБА_4 , вбачається, що вона бажала поділити належне їй майно між сином ОСОБА_8 , та онуком ОСОБА_1 таким чином: 2/3 частки належного їй майна після її смерті повинно було перейти у власність онука ОСОБА_1 , а 1/3 частки належного їй майна ОСОБА_8 її сину.

Саме так спадкоємці і розуміли волю ОСОБА_4 та між ними ніколи не було сперечань з цього приводу. Відразу після смерті ОСОБА_4 , вони разом опікувались спадковим майном, підтримували його в належному стані. Але свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 отримати не встигли.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , що позбавило позивача можливості розтлумачити заповіт відповідно до вимог ч.1 ст.1256 ЦК України.

04.07.2024 державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на підставі того, що неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі в спадщині унеможливлює оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді Червонозавдського районного суду м. Харкова від 11.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання.

Під час підготовчого засідання представником Харківської міської Ради було заявлено клопотання, в якому було звернено увагу суду та учасників процесу, що Харківська міська Рада є неналежним відповідачем та запропоновано позивачу залучити до участі у справі належного відповідача.

Представник позивача адвокат Прокопенко Ю.О. погодилась з думкою представника Харківської міської Ради та подала до суду уточнену позовну заяву, в якій в якості співвідповідачів вказала співвласників житлового будинку АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

До підготовчого судового засідання сторони не з`явились, про час та дату проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином.

Представник позивача адвокат Прокопенко Ю.О. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали суду заяви, в яких позовні вимоги ОСОБА_1 визнали в повному обсязі, підтримали обставини, викладені в позовній заяві та просила розглядати справу за їхньої відсутності.

Третя особа: Приватний нотаріус ХМНО Смородська Н.А. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності.

За таких обставин суд, керуючись ч.3 ст.200 ЦПК України, вважає за можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , яка станом на час своєї смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_7 ). Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції 13 серпня 2007 року.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (раніше ОСОБА_7 ).

Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_4 був ОСОБА_1 та його батько (син ОСОБА_4 ) ОСОБА_8 .

У встановлений законом строк позивач та його батько ОСОБА_9 звернулись із заявами про прийняття спадщини до Першої Харківської державної нотаріальної контори, але свідоцтво право на спадщину за заповітом не отримали.

Під час оформлення спадщини ними державному нотаріусу наданий заповіт, посвідчений 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611.

Відповідно до тексту вказаного заповіту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробила таке розпорядження на випадок своєї смерті: 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_1 (нині ОСОБА_10 ) заповідаю своєму синові ОСОБА_8 , а 1/2 частину цього ж житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель заповідаю своєму онуку - ОСОБА_1 .

Але відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.В., р.№ 2409, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., р.№ 2411, ОСОБА_4 станом на час своєї смерті була власницею 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 .

Таким чином, із змісту заповіту, складеного ОСОБА_4 , вбачається, що вона бажала поділити належне їй майно між сином ОСОБА_8 та онуком ОСОБА_1 таким чином: 2/3 частки належного їй майна після її смерті повинно було перейти у власність онука ОСОБА_1 , а 1/3 частки належного їй майна ОСОБА_8 її сину.

Саме так спадкоємці і розуміли волю ОСОБА_4 та між ними ніколи не було сперечань з цього приводу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 , що позбавило позивача можливості розтлумачити заповіт відповідно до вимог ч.1 ст.1256 ЦК України. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції 07 липня 2008 року.

04.07.2024 державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на підставі того, що неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі в спадщині унеможливлює оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця.

Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2024 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано наступним чином: 1/2 частина зареєстрована за ОСОБА_2 , ОСОБА_13 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2003 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р.№ 7-693 (в свідоцтві про право на спадщину частки спадкоємців не визначені), 1/4 частина зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р.№ 6-2411, 1/4 частина зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р.№ 6-2409.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до вимог ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ч.2 ст.1256 ЦК України заповіт може бути розтлумачений судом відповідно до вимог ст..213 ЦК України. Тлумачення заповіту відбувається у випадку, коли зміст заповіту неоднаково розуміється спадкодавцями, в результаті чого вони не можуть прийти до взаємної згоди щодо розподілу майна, вказаного в заповітах.

Відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі №753/8945/19 тлумачення правочину це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе право власника щодо розпорядження його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту.

Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд доходить висновку про наявність правових підстав для тлумачення заповіту.

Керуючись ст.ст. 200, 263,264 ЦПК України, ст.ст. 16, 1233, 1234, 1256, 213 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розтлумачити заповіт ОСОБА_4 , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що ОСОБА_4 бажала залишити у спадщину своєму онуку ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові ОСОБА_6 (РНОКПП невідомий) вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_1 , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом надання апеляційної скарги протягом 30 днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В.В. Барабанова