Провадження № 22-ц/4808/1333/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Петріва Д. Б.,

за участю представника апелянта адвоката Селяніна В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Селяніна Валерія Олександровича на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2024 року, постановлену у складі судді Антоняка Т. М. в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовної заяви та заяви про забезпечення позову

У серпні 2024 року адвокат Селянін В. О. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Позов мотивований тим, що на підставі усного договору позики від 19 липня 2023 року, ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 23000 Євро, які останній зобов`язався повернути до 19 липня 2024 року. Факт укладення між сторонами договору позики і фактичне отримання грошових коштів відповідачем підтверджується власноручно написаною ним розпискою, у якій ОСОБА_2 вказав, що в забезпечення коштів, які він отримав в борг, позивачці залишається двокімнатна квартира в будинку, який будується по АДРЕСА_1 .

Взяті на себе зобов`язання за договором позики відповідач не виконав, ба більше, жодного будівництва на земельній ділянці по АДРЕСА_1 він не веде, а тому забезпечення позики двокімнатною квартирою, як це зазначалося у розписці, не відбулося, а тому представник позивачки просив стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 23000 Євро та сплачений судовий збір.

Разом із позовною заявою адвокат Селянін В. О. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив в межах суми позову 23000 Євро, що еквівалентно 1026720 грн накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: приміщення магазину загальною площею 98,5 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраціний номер об`єкта нерухомого майна: 2710003, загальною вартістю 995265 грн.

Представник позивачки вважав, що оскільки існує реальна загроза невиконання рішення суду зі сторони відповідача, то спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника в межах суми позову відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності і не порушуватиме прав та законних інтересів ані відповідача, ані будь-яких інших осіб.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Селянін В. О. на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на її незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заяви про забезпечення позову, проігнорував той факт, що відповідач є боржником за рішенням Івано-Франківського міського суду у справі № 344/9980/22 від 25 березня 2023 року, згідно якого повинен повернути 67177,86 доларів США, і у зв`язку з цим на його майно звернуто стягнення, що свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі не вжиття цих заходів забезпечення позову.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволити.

Позиція інших учасників справи

ОСОБА_2 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Селянін В. О. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задоволити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання повістки до його електронного кабінету.

Оскільки неявка учасника справи, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянтки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Згідно із копією розписки від 19 липня 2023 року, ОСОБА_2 підтвердив факт одержання коштів в сумі 23000 Євро, в еквіваленті 966000 грн від ОСОБА_1 , та зобов`язався їх повернути в строк не пізніше 19 липня 2024 року. Зазначив, що в забезпечення коштів залишається 2-х кімнатна квартира в будинку, який будується по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Оскільки зобов`язання не було виконано, кредитор звернувся до суду, тобто між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів на підставі розписки.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову виходив із того, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Спір між сторонами виник щодо повернення грошових коштів у сумі 23000 Євро, вказана сума є безумовно значною, а тому захід забезпечення позову в частині накладення арешту на майно, яке належить на праві власності відповідачу в межах ціни позову, буде обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимоги та спрямованим на те, щоб забезпечити позивачці реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Негативні наслідки невжиття заходів забезпечення позову переважають над наслідками забезпечення позову, що має тимчасовий характер, та не позбавляє відповідача можливості володіти та користуватися належною йому власністю на власний розсуд, обмежуючи лише право розпорядження нею.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував,не з`ясував обставини, які мають значення у справі, не здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, залишив поза увагою необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників правовідносин, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, ухвалу суду необхідно скасувати та постанови нове судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів уважає, що накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 без конкретизації такого майна, але у межах ціни позову, забезпечить ефективний захист прав позивачки у разі визнання їх судом порушеними, водночас не порушує принципу диспозитивності, а сприяє дотриманню принципів співмірності та адекватності вжитого заходу забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Селяніна Валерія Олександровича задоволити частково. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити частково.

Накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 в межах ціни позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів 23000 євро, що еквівалентно 1026720 грн. В решті вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк