БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/618/24
Провадження № 2/497/356/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.05.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши без участі сторін в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом адвоката Вотінцева Єгора Геннадійовича - представника і в інтересах позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вотінцев Є.Г. звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 для утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, - в розмірі 1 / 6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % (п`ятдесяти відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог позову представник позивача посилається на те, що проти виплати аліментів на утримання свого сина позивач не заперечує, він продовжує сплачувати на утримання сина присуджені рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2017р. аліменти, але, у зв`язку з тим, що ув нього погіршився стан здоров`я через поранення під час проходження військової служби та отримання третьої групи інвалідності, та, у зв`язку з цим - проходження реабілітації і оформлення пенсії, тому його матеріальний стан наразі значно погіршився, у зв`язку з чим він просить зменшити розмір аліментів, що з нього наразі стягуються на користь відповідачки.

Сторони у судове засідання не прибули, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю; позивач заявою просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач, заперечуючи у задоволені позову, надала відзив на позовну заяву, якими зазначає, що зміна матеріального стану позивача та погіршення його стану здоров`я, - не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються для утримання їхнього спвльного сина, оскільки позивачем не виконано другої умови вимоги чинного законодавства і не надано суду доказів на підтвердження погіршення його матеріального стану. Так, стверджує відповідачка, позивач аліменти для утримання їхньої спільної дитини не сплачує, тобто, не виконує рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2017р.,ув зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість в розмірі 25955,9грн.

Вивчивши надані суду матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав.

ст.4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, що встановлений цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці також виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, ухвалені відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона має довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, що подане відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.192 СК України «...розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». П.23 Постанови пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що «...відповідно до ст.192 СКУ, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них». А, згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.181 СК України регламентовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі, відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.1ст.184 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, який враховує вимоги ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ч.ч.1,2 ст.183 СК України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд має враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2ст182 СК України.

Таким чином, з платника аліментів можуть стягуватися аліменти в розмірі, що є більшими, ніж зазначений у ч.2ст.182 СК України.

Відповідно до ч.5ст.183 ЦПК України, той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. А, відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наданих сторонами суду відомостей і доказів вбачається, що:

- згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12.07.2016 року Одеським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «Батько» записаний ОСОБА_1 (а.с.7);

- згідно рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.09.2017р., з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 для утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - в розмірі 1 / 4 частки усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-12);

- постановою державного виконавця Сватівського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) 17.12.2020р. відкрито виконавче провадження №63949512 на підставі виконавчого листа №497/1087/17, виданого 20.09.2017р., - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів для утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18);

- згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії - серії 12 ААГ №845082, - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 08.02.2024р. встановлена 3-я група інвалідності з причини поранення, пов`язаного з захистом Батьківщини та йому протипоказана важка фізична праця (а.с. 21);

- згідно відзиву на позов, відповідачка позовні вимоги не визнала та зазначила, що інвалідність не є підставою для несплати аліментів та позивач має заборгованість по аліментам, яку на час звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів не погасив, що свідчить про ухилення від сплати аліментів на свою неповнолітню дитину;

- згідно довідки №4571 від 24.04.2024 року, наданої Сватівським відділом ДВС у Сватівському районі Луганської області про наявність заборгованості зі сплати аліментів встановлено, що у позивача ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 - 25955,9грн.

Оскільки позивач не підтвердив належними і достатніми доказами погіршення свого майнового стану, зокрема, - не надав документів про розмір його доходів, враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не може бути в даному випадку зменшено.

Так, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів один з батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що в нього змінився стан здоров`я і матеріальний стан, оскільки після отримання поранення йому встановлена 3-я група інвалідності, але не надав докказів погіршення свого матеріального стану та покращення матеріального стану відповідачки - матері дитини.

П.1 ст.3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України за №789-ХII від 27.02.1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. А п.2 ст.27 ч.1 цієї ж Європейської Конвенції про права дитини, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.27 цієї ж Конвенції про права дитини, що набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Однак, у даному випадку, суд не має змоги врахувати матеріальне становище сторін, оскільки відповідних доказів матеріали справи не містять. Той факт, що в позивача сталася зміна матеріального стану - суду доказів не надано та його слід не брати до уваги.

Оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, - його вимоги не є обгрунтованими і не надають можливості суду зробити висновок про наявність безумовних підстав для зменшення розміру аліментів, що вже стягуються з позивача для утримання його дитини ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 5, 10, 13, 19,76,77,81, 263-265, 280-284, 289 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в повному обсязі у задоволенні вимог позову адвоката Вотінцева Єгора Геннадійовича - представника позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 10.05.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова