Провадження №: 2/755/8758/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"10" жовтня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії даної ухвали.

Підставами для залишення позову без руху визначено відсутність доказів надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів, а саме: відповідачу копії позовної заяви з додатками, відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 968,99 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ, до спеціального фонду Державного бюджету України, а також необхідність надання суду нової редакції позовної заяви з чітко визначеним суб`єктним складом сторін (з конкретним визначенням прізвища, ім`я, по-батькові (персональні дані Фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності), позивача та відповідача), що мають відповідати офіційному документу, який підтверджує індивідуальні дані фізичної особи та/або фізичної особи, яка має статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 02 жовтня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року про залишення позову без руху доставлено до електронного кабінету позивача 02 жовтня 2024 року о 20-30 год.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

Також, відповідно до довідки про доставку електронного документа від 02 жовтня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року про залишення позову без руху доставлено до електронного кабінету представника позивача - адвоката Самойленка П.М.

02 жовтня 2024 року о 20-30 год.

З наведеного вбачається, що ухвалу від 25 вересня 2024 року про залишення позову без руху було вручено позивачеві 03 жовтня 2024 року.

Також ухвалу про залишення позову без руху від 25 вересня 2024 року було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Таким чином, суд вважає, що позивач був повідомлений належним чином про залишення позову без руху.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку строк для усунення недоліків позовної заяви розпочався - 04 жовтня

2024 року та тривав до 07 жовтня 2024 року включно, з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України.

08 жовтня 2024 року (вхід. від 08 жовтня 2024 року № 55026), тобто, з пропуском встановленого судом процесуального строку, позивачем ОСОБА_1 подано заяву усунення недоліків позовної заяви. Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку подана заява не містить.

До заяви про усунення недоліків позивачем додано докази направлення позовної заяви з додатками відповідачеві поштовим відправленням з описом вкладення, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03 жовтня 2024 року та позовну заяву, підписану та скріплену печаткою ФОП ОСОБА_1 .

Також до заяви про усунення недоліків позивачем додано лист Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві від 08 жовтня 2024 року № 05-08.1-06/10313.

Вивчивши заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви суд зазначає таке.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

До позовної заяви ФОП ОСОБА_1 додано платіжну інструкцію від 24 квітня 2024 року

№ 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ на суму 968,99 грн.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд вчинив перевірку зарахування судового збору у розмірі 968,99 грн, сплаченого відповідно до платіжного документа від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ до Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 10 жовтня 2024 року інформація про зарахування коштів за платіжною інструкцією від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ про сплату судового збору у справі

№ 755/16295/24 за подання позовної заяви відсутня.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі

№ 757/17452/21-ц, від 24 листопада 2023 року по справі № 334/5481/23, від 12 лютого 2024 року по справі № 2-814/10.

До поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування судового збору у розмірі 968,99 грн відповідно до квитанції від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ до спеціального фонду цього бюджету або будь-якого іншого документу, що підтверджує факт зарахування грошових коштів до спеціального фонду державного бюджету України.

При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» встановлено, що 25 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, справа № 755/7214/24. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ про сплату судового збору в розмірі 968,99 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 травня 2024 року по справі

№ 755/7214/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

06 червня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, справа № 755/9699/24. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ про сплату судового збору в розмірі 968,99 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 вересня 2024 року по справі

№ 755/9699/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди повернуто на підставі частини третьої статті 185 ЦПК України.

18 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 втретє звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Як уже зазначалося раніше, до втретє поданої позовної заяви знову додано копію платіжної інструкції від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ про сплату судового збору в розмірі

968,99 грн.

При цьому, через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» судом встановлено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 968,99 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ до спеціального фонду Державного бюджету України.

Верховний Суд в ухвалі від 05 лютого 2024 року по справі № 759/1911/19 вказав: «Додана до касаційної скарги квитанція від 29 грудня 2023 року на суму 3 073,60 грн за подану 05 січня 2024 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 11 січня 2024 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги 23 січня 2024 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.».

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від 24 квітня 2024 року № 6С9Х-0МК2-4102-55ТВ про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу позовної заяви від 18 вересня 2024 року по справі № 755/16295/24.

Отже, ФОП ОСОБА_1 вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року про залишення позову без руху не виконав, недоліки позовної заяви не усунув.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Суд вертає увагу позивача, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Тому, ФОП ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися із відповідним клопотанням та повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви по справі № 755/7214/24 чи по справі № 755/9699/24, за наявності відповідних правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - вважати такою, що не подана та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова