Справа № 462/5958/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді - Гедз Б.М.

присяжних Хамуляк В.О., Лісник І.З.

за участю секретаря судових засідань - Ясниської В.Я.

заявника ОСОБА_1

представника заявника Бартківа І.Б.

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції із представником заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 Переходень О.О., в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , за участю заінтересованих осіб: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерства оборони України, Залізничний районний відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Львів Західного міжрегіонального управління юстиції про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , командир гранатометного відділення гранаметного взводу роти вогневої підтримки мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , з 28 лютого 2022 року, призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу, та, як стало відомо під час моніторингу Телеграм каналу 20.05.2022, потрапив у полон незаконних збройних формувань «ЛНР». Згідно Сповіщення про потрапляння у полон № 790 від ТВО військової частини НОМЕР_1 від 28.07.2022 ОСОБА_4 вважається зниклим безвісти з 16.04.2022, подальша доля ОСОБА_4 невідома, на звязок не виходить, жодної інформації про нього чи його місце перебування немає. На даний час знаходиться у державному розшуку як безвісти зниклий, оголошеному Відділом поліції № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області. Заявник вказує, що є сином ОСОБА_4 та, з метою встановлення права на відповідні виплати та пільги, передбачені законом членам сімей військовослужбовців, просить заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 16.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_3 , призначено судове засідання для розгляду справи.

05.12.2024 на адресу суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» представник Військової частини НОМЕР_1 Переходень О.О. подала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що за фактом потрапляння в полон старшого сержанта ОСОБА_4 призначено службове розслідування для встановлення причин та умов в полон останнього, факт потрапляння в полон ОСОБА_4 визнано встановленим. Військова частина не заперечує, що вказана фізична особа пропала безвісти у зв`язку із воєнними діями, збройним конфліктом, однак статус ОСОБА_4 визначено як такий, що перебуває у полоні, а тому службове розслідування про встанволення факту потрапляння у полон військовослужбовця ОСОБА_4 є недостатнім доказом для встановлення судом конкретних обставин зникнення його безвісти.

В ході судового розгляду справи судом поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі, оскільки розгляд такої є неможливим у порядку окремого провадження.

Заявник та його представник адвокат Бартків І.Б. у судовому засіданні із вказаного питання щодо закриття провадження у справі заперечив.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні повністю погодилась щодо недоцільності розгляду питання про визнання особи військовослужбовця ОСОБА_5 , щодо якого встановлено факт його перебування у полоні, у порядку окремого провадження.

Інші заінтересовані особи у справі: Міністерство оборони України, Залізничний районний відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Львів Західного міжрегіонального управління юстиції належним чином повідомлені судом про дату, час та місце судового розгляду справи, явку своїх уповноважених представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили.

Положенням ч. 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка представників вказаних заінтересованих осіб у не перешкоджає судовому розгляду за відсутності такого, суд прийшов до висновку за можливе провести судове засідання за відсутнсоті представника ГУ ПФУ у Львівській області.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши обставини, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Згідно з ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом.

Так, заявник просить суд визнати його брата безвісно відсутнім за особливих обставин.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України, у заяві, зокрема, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування.

За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України,Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

Правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» (ЗУ №2505-VІІІ від 27.04.2022), який забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Закон № 2505-VIII поширюється на суспільні правовідносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти в умовах збройного конфлікту, у зв`язку з воєнними діями, заворушеннями всередині держави, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей, а також осіб, зниклих безвісти за будь-яких інших обставин.

Статтею 1 Закону № 2505-VIII визначені, зокрема, наступні терміни:

- заявник - особа, яка подала заяву про розшук особи, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування;

- особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;

- особа, зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, - особа, яка зникла безвісти в зоні збройного конфлікту під час проходження нею військової служби або за будь-яких інших обставин, що підтверджують факт перебування особи у цій зоні;

- особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, заворушеннями всередині держави або у зв`язку з надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру або іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону внесення відомостей до Реєстру щодо наявності інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи та безпосереднього розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, здійснюється Національною поліцією України.

Особа вважається зниклою безвісти з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук.

Відповідно до розділу 6 наказу Міністерства оборони України «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» №280 від 15 вересня 2022 року, у разі загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування в нейтральній державі або зникнення безвісти військовослужбовця, командир військової частини зобов`язаний організувати не пізніше наступного після загибелі (смерті), захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти військовослужбовця дня повідомлення засобами зв`язку та письмово керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання сім`ї (близьких родичів) військовослужбовця, дату і причину його загибелі (смерті), обставини захоплення в полон або заручником, а також інтернування або зникнення безвісти.

Судом встановлено, що 28.07.2022 тво начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 сповіщено про потрапляння у полон її чоловіка ОСОБА_4 , 1972 р.н.

Так, суд звертає увагу на те, що 14 квітня 2022 року Верховна Рада України прийняла в цілому проект Закону про внесення змін до Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», реєстр. № 7244, назву якого змінено на «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин». Законом, зокрема, передбачено діяльність Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, функціонування реєстру таких осіб, уточнення їх правового статусу, обліку та розшуку, а також соціального захисту їх близьких родичів та членів сім`ї. Закон набув чинності 27 квітня 2022 року.

Особа, зникла безвісти, - це фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук.

Особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

З моменту набрання чинності новою редакцією Закону він регулює питання правового статусу осіб, зниклих саме за перелічених вище обставин.

Особа набуває статусу зниклої безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (далі - Реєстр), на підставі заяви про факт зникнення особи.

Заява подається до відповідного територіального органу Національної поліції України. Подати заяву мають право родичі зниклої безвісти особи, представник військового формування, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, громадське об`єднання або будь-яка інша особа, якій стало відомо про зникнення.

У заяві необхідно зазначити всю відому інформацію про зниклу особу та обставини її зникнення, а також особливі прикмети особи тощо.

Закон також встановлює, що заява про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, може бути подана Уповноваженим з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, якщо до нього звернулися з повідомленням про зникнення особи.

Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження про встановлення юридичного факту, що ОСОБА_4 є особою, яка зникла безвісті за особливих обставин, що на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не є можливим до розгляду у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Глави 4 Розділу IV ЦПК України.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Таким чином, враховуючи вищевказані вимоги законодавства України, та те, що заявник звернувся до суду із заявою саме про визнання особи безвісно відсутньою за особливих обставин, суд вважає необхідним на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки ця заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 255, 268, 293 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у справі за заявоюОСОБА_3 , за участю заінтересованих осіб: Військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, Залізничний районний відділ реєстрації актів цивільного стану у м. Львів Західного міжрегіонального управління юстиції про визнання фізичної особи безвісно відсутньою закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали складено 10.12.2024.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

Присяжний: (підпис) В.О. Хамуляк

Присяжний: (підпис) І.З. Лісник

З оригіналом згідно. Оригінал ухвали у справі № 462/5958/24

Суддя: Б.М.Гедз