Справа № 276/2178/24
Провадження по справі №2/276/811/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Дашенко Д.А.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року в розмірі 23346,01 гривень, з яких заборгованість: по тілу кредиту 10 000,00 гривень, по процентах - 12600,00 грн. та комісія 746,01 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №15.01.2024-100003191 (надалі Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. на строк 140 днів з дати надання з датою повернення кредиту 05.06.2024 року, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит та комісією, пов`язаною з наданням кредиту 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500,00 грн., що нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту. За умовами договору позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, оскільки кредит надано на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-49ХХ-ХХХХ-4691. 18.01.2024 року ОСОБА_2 електронним цифровим підписом підписала Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтвердила укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти в розмірі 10 000,00 грн., а отже акцептовано умови договору.

Представник позивача зазначає, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 05.06.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 23 346,01 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 гривень, по процентам в розмірі 12 600,00 грн. та комісія 746,01 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. При цьому, позивач зазначає, що відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 2153,99 грн. від 31.01.2024 року, що було враховано позивачем при формуванні довідки про заборгованість та суми позовної вимоги.

Зважаючи на те, що відповідач свої зобов`язання не виконує, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «Споживчий центр», а тому позивач змушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 02.10.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

07.10.2024 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач зазначила, що за умовами Кредитного договору вона 31.01.2024 внесла платіж у розмірі 2153,99 грн. Зважаючи на внесення чергового платежу в межах визначеного Договором періоду, внесення наступного чергового платежу згідно умов договору протягом 14-ти календарних днів відповідачкою здійснено не було, у зв`язку з чим виникло прострочення чергового платежу по кредитному договору. Відповідачка зазначає, що допустила прострочення чергового платежу 14.02.2024 через скрутне фінансове становище, нарахування відсотків за користування кредитом після періоду прострочення є безпідставним. У відзиві відповідачка не погоджується з нарахованою позивачем комісією за видачу кредиту. Окрім того, зазначає, що належить до захищеної категорії осіб, визначених згідно Закону України «Про правовий та соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей», в тому числі, в частині нарахування процентів за користування кредиту. Вказує, що має статус дружини військовослужбовця з моменту призову його по мобілізації до лав Збройних Сил України, а саме 16.02.2024. Тобто, на відповідачку з 16.02.2024 не покладається обов`язок щодо нарахування відсотків за користування позикою.

У відповіді на відзив представник позивача просить задовольнити позов у повному обсязі, вказуючи, що відсотки за користування кредитом, нараховано відповідно до умов укладеного кредитного договору, доводи відповідача щодо безпідставності нарахування та стягнення комісії за видачу кредиту є безпідставними, оскільки не грунтуються на нормах закону, а відомості щодо належності відповідача до захищеної категорії осіб, визначених згідно Закону України «Про правовий та соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» позивачу не були відомі, так як відповідачкою не надавалися.

Представник позивача у судове засідання не прибув, у позові просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що не погоджується із заявленими вимогами позивача та просить суд відмовити у їх задоволенні.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Статтями 1046-1047 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено, що 18.01.2024 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Споживчий центр» електронний договір, підписавши акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення). Факт укладання кредитного договору №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року відповідачем не заперечується.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10 000,00 грн., дата надання кредиту: 18.01.2024, строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту - 05.06.2024 року, період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту, процентна ставка - фіксована незмінна у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту, та дорівнює 1500,00 грн., що нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 15.01.2024 року, підписаного кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» та позичальником ОСОБА_1 , відповідач проінформований про тип кредиту, валюту кредиту, суму, строк кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту, розмір комісії за видачу кредиту, порядок повернення кредиту.

Умови кредитного договору №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року відповідають наданій ОСОБА_1 інформації в паспорті споживчого кредиту інформації, яка є чинною на момент укладення кредитного договору.

Згідно копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору складає: 10 000,00 грн. основний борг, 12 600,00 проценти, 746,01 грн. комісія, а разом 23346,01 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 18 січня 2024 року по 05 червня 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.

Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року. Цей факт сторонами не заперечується.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало, перерахувавши відповідачу через сервіс онлайн платежів LiqPay кредитні кошти, на платіжну картку VISA НОМЕР_1 *91 зараховано: 18.01.2024 року грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. за договором №15.01.2024-100003191. Зазначена сума зарахованих на платіжну картку коштів відповідає визначеному у Кредитному договорі обумовленому ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 розміру кредиту. Номер платіжної картки, на яку зараховані вказані кошти, відповідає вказаному в кредитному договорі номеру платіжної картки, погодженої сторонами Кредитного договору. Також, дата зарахованих на платіжну картку коштів відповідає узгодженій ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 даті надання кредиту.

При цьому ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання виконала не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, у тому числі строки повернення кредиту, сплату процентів та комісії. Крім того, наявними у справі доказами підтверджено перерахування відповідачу кредитних коштів.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем не виконано грошові зобов`язання в строк, передбачений умовами кредитного договору, а заборгованість за Кредитним договором сплачена відповідачем частково в сумі 2153,99 грн., з яких 1400,00 грн. зараховано позивачем в рахунок погашення заборгованості по процентах та 753,99 грн. у рахунок часткового погашення комісії, то суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 за основною сумою боргу в розмірі 10 000,00 грн. та комісією за видачу кредиту в розмірі 746,01 грн. обґрунтованими.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається зі змісту відповіді позичальника ОСОБА_1 про прийняття пропозиції (акцепт) Кредитного договору №15.01.2024-100003191 (кредитної лінії), що підписана одноразовим ідентифікатором, останній підтвердила, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024, з якими вона попередньо уважно ознайомилась, зокрема акцептовані позичальником умови кредитного договору містяться у вказаній заявці та оферті. Таким чином, відповідачу було відомо про укладення договору на вказаних в ньому умовах, зокрема, щодо дати надання кредиту - 18.01.2024, періоду користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період), розміру процентної ставки фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, розміру комісії за надання кредиту, що становить 15% від суми кредиту та дорівнює 1500 грн. 00 коп., графіку платежів проценти, розраховані вказаний способом за черговий період, сплачуються не пізніше останнього дня чергового періоду; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти. Сума кредиту сплачується 10 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: з 1-го по 9-й платіж включно у розмірі 2153 грн. 99 коп., 10-й платіж 2153 грн. 86 коп. Комісія сплачується 2 платежами не пізніше останнього дня кожного чергового періоду у наступних розмірах: 1 платіж у розмірі 753 грн. 99 коп., 2 платіж у розмірі 746 грн. 01 коп.

Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-49ХХ-ХХХХ-4691 також вказані у відповіді позичальника ОСОБА_1 про прийняття пропозиції (акцепт) Кредитного договору №15.01.2024-100003191 (кредитної лінії).

Тобто, підписуючи кредитний договір, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення, а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідач погодилася із вказаними умовами договору та розмірами відсоткових ставок за користування кредитними коштами, які застосовуються у різні періоди користування кредитом, тому зобов`язана його (кредитний договір) виконувати в повному обсязі.

Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як встановлено судом зі змісту розрахунку позивача по відсоткам за наданим кредитом, позивач не перевищував встановлені Договором ставки по відсоткам за наданим кредитом.

Так само суд констатує, що нарахування відсотків позивачем проведено з врахуванням сплаченого відповідачем 31.01.2024 року чергового платежу в розмірі 2153,99 грн. за кредитом (з яких на сплату комісії - 753,99 грн., на сплату відсотків 1400,00 грн.).

Водночас, як слідує з відзиву на позов та долучених до відзиву документів, відповідач ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , який був призваний 16.02.2024 року на військову службу за призовом під час мобілізації, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, витягом з наказу від 16.02.2024 начальника Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова Міністерства оборони України.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014 року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування зобов`язані їх списати.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц.

Таким чином, маючи кредитне зобов`язання, та будучи дружиною військовослужбовця, який був призваний 16.02.2024 року на військову службу за призовом під час мобілізації, відповідачка має право на встановлені законодавством пільги.

На день подання відзиву на позовну заяву відповідачка має статус дружини військовослужбовця з моменту призову його по мобілізації до лав Збройних Сил України, а саме з 16.02.2024.

Тобто, нараховані позивачем з 16.02.2024 року відсотки відповідачу за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 хоча й відповідають умовам укладеного договору, одна таке нарахування суперечить вищевказаним нормам законодавства щодо захисту члена сім`ї військовослужбовця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсотки за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024, які нараховані позивачем з 16.02.2024 року не підлягають стягненню з відповідача. А тому сума нарахованих за кредитним договором №15.01.2024-100003191 процентів до 16.02.2024 року, з врахуванням сплаченого відповідачем 31.01.2024 року платежу в розмірі 2153,99 грн., з якого 1400,00 грн. зараховано позивачем в рахунок сплати процентів за кредитом, складає 1500,00 грн. (сума наступного чергового платежу до 14.02.2024 (10 000,00 х 14 днів х 1%), що становить 1400,00 грн. та 1% за 1 день користування кредитом до 16.02.2024, що становить 100,00 грн.).

Враховуючи вище викладене, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 1500,00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованості за кредитним договором у розмірі 12246,01 гривень, з яких: прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту - 746,01 грн., прострочена заборгованість за тілом кредиту - 10000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 1500,00 гривень.

Інші доводи сторони відповідача, наведені нею у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (52,45%), стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 1270,54 гривень.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.4, 6, 526, 626, 628, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №15.01.2024-100003191 від 18.01.2024 року в загальній сумі 12246,01 грн. (дванадцять тисяч двісті сорок шість грн. 01 коп.), з яких: 746,01 грн. (сімсот сорок шість грн. 01 коп.) - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту; 10000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.) - прострочена заборгованість за кредитом; 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 1270 (одна тисяча двісті сімдесят) гривень 54 копійки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул.Саксаганського, 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Д.О. Бобер