Справа № 264/4249/19
Провадження № 2-в/0203/16/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі, матеріали справи про відновлення втраченого судового провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука П.В. про видачу дубліката виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя на підставі рішення цього суду у цивільній справі №264/4249/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором.

Оскільки цивільна справа №264/4249/19 з Іллічівського районного суду м.Маріуполя до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська не передавалась, а м.Маріуполь на теперішній час є тимчасово окупованою територією, для забезпечення можливості розгляду заяви приватного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа, ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2024 року у відповідності до ст.489 ЦПК України судом було ініційовано питання про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №264/4249/19.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20.05.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача та відповідач не з`явився, про причини неявки не повідомили. Наявну в них інформацію, матеріали і докази, які збереглися у них у оригіналах та копіях для можливості відновлення провадження у справі, не надали.

З урахуванням цього та положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247, ч.3 ст.493 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року №309, вбачається, що до вказаного переліку тимчасово окупованих територій включено всю територію Маріупольського району.

У відповідності до ч.7 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та згідно розпорядження Голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року територіальну підсудність судових справ Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області була змінена та визначена за Кіровським районним судом м.Дніпропетровська.

За даними канцелярії Кіровського районного суду м.Дніпропетровська цивільна справа №264/4232/19 з Іллічівського районного суду м.Маріуполя до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська не передавалась.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.

Частиною 3 ст.6 вказаного вище Закону встановлено, що суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Згідно даних ЄДРСР, до останнього внесено та зареєстровано ухвалу Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 26.07.2019 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі №264/4249/19, провадження №2/264/1388/2019 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором; а також заочне рішення цього суду від 26.09.2019 року про задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та стягнення з останньої на користь банку заборгованості за кредитним договором від 06.07.2013 року в сумі 125816 грн. 35 коп. та судового збору в сумі 1921 грн.

Також згідно відомостей ЄДРСР вказане заочне рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 28.10.2019 року.

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Частиною 1 ст.493 ЦПК України встановлено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно ч.ч.1-3 ст.494 ЦПК України визначено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.

Згідно ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд враховує, що питання про відновлення судового провадження у цивільній справі №264/4249/19 було ініційовано судом з метою забезпечення розгляду заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Григорчука П.В. про видачу дубліката виконавчого листа, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя на підставі рішення цього суду у зазначені вище цивільній справі.

З огляду на це, а також враховуючи, що виконавчий лист видається на підставі судового рішення та має містити відомості, зазначені у ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зазначення резолютивної частини рішення (п.5 ч.1 ст.4 Закону), суд вважає, що зібраних матеріалів судового провадження, а саме: ухвали про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження, заочного рішення у справі, достатньо для подальшого вирішення відповідного процесуального питання за заявою приватного виконавця.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.258-261,489-493 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відновити втрачені матеріали судового провадження у цивільній справі №264/4249/19, провадження №2/264/1388/2019, за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині наступних документів:

-ухвали Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 липня 2019 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі №264/4249/19, провадження №2/264/1388/2019;

-заочного рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2019 року у цивільній справі №264/4249/19, провадження №2/264/1388/2019, наступного змісту:

264/4249/19

2/264/1388/2019

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" вересня 2019 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Матвєєвої Ю. О., за участю секретаря судового засідання Ткачук Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 липня 2013 року ОСОБА_1 того ж числа отримала кредит у розмірі 6500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, у порушення умов договору відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку із чим, станом на 28 травня 2019 року має заборгованість у сумі 155595,17 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6310,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 146885,17 грн., заборгованості за пенею та комісією 2400 грн. При цьому позивач вимагає від боржника лише частини суми заборгованості за кредитом у сумі 125816,35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6310,00 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом з 06 липня 2013 року по 03 березня 2019 року 119506,35 грн. На підставі цього АТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 125816,35 грн. та судовий збір у розміру 1921,00 грн.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надала.

У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06 липня 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 06 липня 2013 року відповідач, станом на 28 травня 2019року має заборгованість у сумі 155595,17 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6310 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 146885,17 грн., заборгованості за пенею та комісією 2400 грн.

При цьому позивач вимагає від боржника лише частини суми заборгованості за кредитом у сумі 125816,35 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 6310 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом з 06 липня2013 року по 03 березня 2019 року 119506,35 грн.

Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 5 ч. 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем основної суми заборгованості, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову.

З урахуванням переліченого, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та вважає, що вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру, який поданий юридичною особою, складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1921 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору саме у такому розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280 283 ЦПК України, ст. ст. 526,527,530,1048,1049,1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , р/р НОМЕР_2 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 06 липня 2013 року в розмірі 125816,35 грн., а також витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Іншими особами, які беруть участь у справі, на рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: Ю. О. Матвєєва

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Казак