КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року

справа № 362/1805/21

провадження № 22-ц/824/10554/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2

третя особа: Садівниче товариство «Восход»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року, постановлено під головуванням судді Ковбеля М.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Садівниче товариство «Восход», про відновлення меж земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 відновити межі своєї земельної ділянки загальною площею 0,0639 га (кадастровий номер :01:031:0086), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , звільнивши самовільно захоплену частину земельної ділянки ОСОБА_1 (кадастровий номер :01:031:0282), шляхом знесення самовільно збудованих споруд та конструкцій; та зобов`язати відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :01:031:0282.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:031:0282 належить їй на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого Яценко В.А., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 27 грудня 2017 року за реєстровим № 1340.

Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевість), складеного 16 листопада 2019 року Приватним підприємством «Компанія Геосфера», при виконанні робіт виявлено, що частина земельної ділянки площею 3.53 м. кв. знаходиться під забудовою сусіднього землевласника (кадастровий номер :01:031:0086). На даний час виникла ситуація, в якій Відповідач своїми незаконними діями самовільно, без жодного дозволу та необхідних дозвільних документів здійснила незаконне будівництво на земельній ділянці, яка належить Позивачу на праві приватною власності, що унеможливлює реалізацію Позивачем свого права власності на земельну ділянку, позбавляє Позивача права розпоряджатися своєю ділянкою.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що судом не прийнято до уваги подані позивачем докази, зокрема кадастровий план земельних ділянок. Вказує, що стороною позивача неодноразово намагалась подати заяву про призначення експертизи, однак судом повідомлено про достатність експертизи проведеної в позасудовому порядку.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що на час облаштування огорожі, спору щодо меж земельних ділянок не виникало. В грудні 2017 року позивач отримала у власність земельну ділянку та була обізнана про об`єкт нерухомості. Акт виконаних геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру від 16.11.2019 року ПП «Компанія Геосфера» не підтверджує та не встановлює факт самовільного захоплення частини земельної ділянки відповідачем. Клопотань про проведення земельно-технічної експертизи, що є єдиним належним доказом на підтвердження факту самовільного захоплення частини земельної ділянки, позивач не заявляла.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач, вказуючи на факт зайняття відповідачем частини земельної ділянки, власником якої вона є, не надала суду доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема висновку експертизи та клопотання про призначення земельно-технічної експертизи також не заявляла.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:031:0282, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого Яценко В.А., приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області від 27 грудня 2017 року за реєстровим № 1340.

Відповідно до акту виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевість), складеного 16 листопада 2019 року Приватним підприємством «Компанія Геосфера», при виконанні робіт виявлено, що частина земельної ділянки, яка належить позивачу, - площею 3.53 м. кв. знаходиться під забудовою сусіднього землевласника (кадастровий номер :01:031:0086).

Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянку площею 0,0639 га, кадастровий номер :01:031:0086, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та об`єкт нерухомості на території земельної ділянки, який складається з садового будинку з мансардою загальною площею 131,5 кв.м., альтанки, туалету, криниці, огорожі ще в 2014 році, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н.І., витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.12.2014 року, договору купівлі-продажу садового будинку від 17.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васильєвою Н.І., технічного паспорту на садовий будинок №47 від 26.07.2010 року.

Згідно з технічним паспортом на садовий будинок № НОМЕР_1 виданого на ім`я попереднього власника (продавця за договорами) ОСОБА_4 від 26.07.2010 року, на генеральному плані (схемі) відображено існуючу огорожу, яка межує в тому числі з ділянкою Позивача. Також на генеральному плані (схемі) та в експлікації приміщень до плану поверхів садового будинку є гараж.

Свідоцтво про право власності на нерухоме майно (садовий будинок АДРЕСА_2 ) було видане Здорівською сільською радою 08.10.2010 року попередньому власнику - ОСОБА_4 . Таким чином, об`єкт нерухомості (садовий будинок) розміщено на земельній ділянці АДРЕСА_2 ще з 2006 року (2006 рік побудови відповідно до характеристики будівель та споруд технічного паспорту) ще за наявними у той час межовими знаками та за погодженням меж з тодішніми власниками сусідніх земельних ділянок. План меж земельної ділянки площею 0,0639 га, кадастровий номер :01:031:0086, затвердженого начальником Васильківського районного відділу земресурсів.

25 вересня 2020 року представником Позивача було направлено на адресу Відповідача вимогу щодо відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані, зокрема не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів (пункт «г» частини першої статті 96 ЗК України).

Згідно зі статтею 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказувала на здійснення відповідачем самовільного незаконного будівництва на частині земельній ділянці, яка належить позивачу.

Виходячи із характеру спірних правовідносин, у цій справі в першу чергу підлягала встановленню обставина, яка полягає у самовільному захопленні відповідачем частини земельної ділянки позивача.

У такій категорії справ суд самостійно без застосування спеціальних знань не може зробити висновок, як саме відповідачем порушуються права позивача, що полягає у самовільному захопленні відповідачем частини земельної ділянки позивача, а отже, суд, керуючись положеннями цивільно-процесуального законодавства, для встановлення істинності у справі та з метою виконання завдань правосуддя, міг призначити судову експертизу.

Таким чином, належним доказом у справі, який би підтвердив чи спростував порушення відповідачем прав позивача, може бути лише висновок земельно-технічної експертизи, після якого суд вирішує наявність чи відсутність порушених речових прав позивачів на земельну ділянку.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від17.08.2023 у справі № 128/2821/21.

Проте, ані позивач, ані її представник з клопотанням про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи не зверталися. Під час розгляду справи в апеляційному суді з клопотанням про призначення судової земельно-технічної експертизи заявник також не звертався.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, а саме - висновків експертів, які б підтверджували, порушення права позивача, що полягає у самовільному захопленні відповідачем частини належної позивачу земельної ділянки.

Поданий позивачем акт виконання геодезичних робіт по перенесенню проектних точок в натуру (на місцевість), складений 16 листопада 2019 року приватним підприємством «Компанія Геосфера», не є належним та допустимим доказом, оскільки вказаний акт не підтверджує та не встановлює факт самовільного захоплення частини земельної ділянки позивача.

Зазначена до акту схема суміжних земельних ділянок не містить висновку про відповідність фактичних меж земельної ділянки позивача з межами її ділянки у відповідності до правовстановлюючих документів, за відсутності підтвердження чого дійти висновку про порушення її права користування земельною ділянкою не є можливим.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді