Провадження № 2/204/4152/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні та моральної шкоди.

На виконання вимог ч.8 ст.187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру, та того ж дня отримано відповідь №899184 щодо зареєстрованого місця проживання позивача.

Також, судом був зроблений запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та отримано відповідь №899192 щодо зареєстрованого місцязнаходження відповідача.

Ознайомившись із поданою позовною заявою, вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, проте позивачем не зазначено:

- поштовий індекс представника позивача,

- офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача,

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету позивача,

- відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету представника позивача,

-відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету відповідача.

Також, в порушення частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Також, із положень Закону України «Про судовий збір», вбачається, що при поданні до суду позовної заяви за кожну позовну вимогу позивачу необхідно сплати судовий збір.

З поданої позовної заяви вбачається, що позивачем заявлені вимоги майнового та немайнового характеру:

-стягнення заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року у сумі 48 557,70 грн.;

-компенсації за невикористану дні відпустки у розмірі 15 891,75 грн.;

-середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року у розмірі 84 518,20 грн.;

-моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні становить 3028 грн. 00 коп.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, згідно із підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем заявлені три вимоги майнового характеру (стягнення заборгованості по заробітній платі за період з серпня 2023 року по грудень 2023 року у сумі 48 557,70 грн., компенсації за невикористану дні відпустки у розмірі 15 891,75 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 року у розмірі 84 518,20 грн.), та одну вимогу немайнового характеру (моральну шкоду у сумі 10 000,00 грн.).

Зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що позивач просить звільнити її від сплати судового збору з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Водночас, зазначені посилання є помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Аналогічний висновок викладений у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21). У змісті зазначеної постанови викладено висновок, що на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не поширюється.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена

пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Отже, позивач не звільнена від сплати судового збору в частині вимог про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем, до позовної заяви додано квитанцію про сплату судового збору на суму 968,96 грн., а тому, з урахуванням частково сплаченої суми судового збору за вимогу немайнового характеру про стягнення моральної шкоди, позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимогами майнового характеру у розмірі: 803,27 грн. (15 891,75 грн. + 84 518, 20 грн.) х 1 % х 0,8.

Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів р/р UA0004632, код отримувача (МФО) 899998, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код отримувача (ЄДРПОУ) 37988155, отримувач коштів ГУК у Дн-кiй обл/Чечел.р/ 22030101, призначення платежу (вказати номер справи та інші необхідні відомості).

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати уточнену позовну заяву, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Таким чином, згідно із ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання нею копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунки при звільненні та моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар