Провадження № 2/127/2625/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницької області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2023 року № 5412-8.2-38.

Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується Пенсійним посвідченням № 211 Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 виданим 19.06.2014 року.

В даний час позивач отримує пенсію по інвалідності у сумі 3 816,73 грн., якої не вистачає на забезпечення всіх життєвих потреб, зокрема придбання ліків, продуктів харчування, одягу, побутових речей тощо.

Відповідно до довідки про доходи № 4578 5954 6165 9510 сума пенсії за період з 01.01.2024 року по 31.05.2024 року складає 18 502,03 грн.

Позивач постійно хворіє, має безліч хронічних захворювань. Два рази на рік знаходиться в лікарні у відділенні інтенсивної терапії, має безліч хвороб, що потребують постійного лікування.

Просив суд, стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, довічно.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення.

17.06.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому вказано, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з одруженням з ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_2 .

Зокрема, дочка, син, можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Так, в даному випадку, батько відповідача був записаний її батьком зі слів матері, у шлюбі з матір`ю відповідача не перебував, участі у вихованні не брав, піклуванням не займався, не утримував. Не цікавився життям дочки, не водив до дитячого садочка, не обирав школу, не цікавився інтересами, здоров`ям, тощо.

Батько відповідачки ніколи не проживав спільно з дочкою, їх не поєднували ні спільний побут, ні родинні відносини.

Просила суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Вінницької області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2023 року № 5412-8.2-38 (а.с.4).

Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується Пенсійним посвідченням № 211 Позивач є пенсіонером по інвалідності ІІ групи загального захворювання, що підтверджується Пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 виданим 19.06.2014 року (а.с.5).

В даний час позивач отримує пенсію по інвалідності у сумі 3 816,73 грн., якої не вистачає на забезпечення всіх життєвих потреб, зокрема придбання ліків, продуктів харчування, одягу, побутових речей тощо.

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку повнолітніх дітей утримувати батьків.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Обов`язок батьків утримувати дитину встановлено у статті 180 СК України, способи виконання якого визначено статтями 180, 185 СК України.

Ухилення від виконання батьківських обов`язків обов`язково означає умисне діяння (дію або бездіяльність), у результаті якого обов`язки по утриманню та/або вихованню виконуються неякісно, не в повному обсязі або не виконуються взагалі.

Зазначені вище обставини мають підтверджуватися належними та допустимими доказами і бути всебічно оцінені судом під час розгляду справи.

Такими доказами, зокрема можуть бути судове рішення у кримінальному провадженні за статтею 164 КК України або документи, які стали підставою для призначення дитині тимчасової державної допомоги, відповідно до положень Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189.

Наявність факту ухилення також може бути підтверджена рішенням суду про стягнення заборгованості за аліментами або довідкою органу ДВС про наявність такої заборгованості.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 466/8913/16-ц, провадження № 61-39422св18.

Отже, наявними в матеріалах справах доказами підтверджено факт ухилення позивача від виконання ним батьківських обов`язків відносно дочки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), оскільки батько відповідача був записаний її батьком зі слів матері, у шлюбі з матір`ю відповідача не перебував, участі у вихованні не брав, піклуванням не займався, не утримував. Не цікавився життям дочки, не водив до дитячого садочка, не обирав школу, не цікавився інтересами, здоров`ям, тощо.

Утримувати ж матір/батька може мати місце лише у випадку, якщо такий обов"язок у дочки/сина виник.

Оскільки позивач ОСОБА_1 ухилявся від виконання своїх батькаівських обов"язків, у відповідача ОСОБА_5 обов"язок утримувати та доглядати батька не виник, а тому ч.1 ст. 202 СК України у даному випадку застосуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись нормами ст. 51 Конституції України, ст. 202, 203, 205 СК України, ст.13,81,141,263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання батька - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20.06.2024 року.

Учасники процесу :

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ),

Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: