Дата документу 15.11.2024 Справа № 332/4083/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№332/4083/24 Головуючий у 1-й інстанції: Блажко У.В.
Справа № 22-ц/807/2151/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» інтереси яких представляє ОСОБА_2 на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ТОВ «Юніт капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування зазначають, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 23.07.2019 та відповідачка уклали договір №452752630 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7 140,00 грн. на свою банківську картку на умовах строковості, зворотності, платності, а також відповідачка зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредитний договір №452752630 був підписаний відповідачкою 23 липня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 52F8SRZ8 о 20:12:20 год. Відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинених дій Відповідачки 23.07.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачці грошові кошти в сумі 7 140,00 грн.

Згідно з умовами кредитного договору від 23.07.2019 №452752630 позичальник зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Проте, незважаючи на це, відповідачка не виконала свого обов`язку, не повернула наданий кредит у строки, передбачені кредитним договором, та не сплатила відсотки. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором 23.07.2019 №452752630 становить 18 446,10 грн., яка складається із заборгованість по кредиту у розмірі 7 140,00 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 11 306,10 грн.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «Юніт Капітал» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, здійснити розподіл судових витрат. Апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження відступлення прав вимоги ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним Договором № 452752630 від 23.07.2019 р.

ОСОБА_1 повідомлена про розгляд апеляційної скарги ТОВ «Юніт Капітал» на заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 року шляхом публікування оголошення на офіційному сайти «Судова влада» 12 листопада 2024 року (а.с.165,166).

Відзив на апеляційну скаргу в порядку статті 360 ЦПК України до суду не надходив (станом на ), проте це не заважає її розгляду за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Судом встановлено, що «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 23.07.2019 уклали договір № 452752630 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 7 140,00 грн. на свою банківську картку на умовах строковості, зворотності, платності, а також ОСОБА_1 зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Кредитний договір від 23.07.2019 № 452752630 був підписаний нею 23 липня 2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 52F8SRZ8 о 20:12:20 год. ОСОБА_1 ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», вказане свідчить про її згоду на підписання кредитного договору.

Одразу після вчинених вказаних вище дій, 23.07.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7 140,00 грн. на її банківську картку НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» віл 18.06.2024 № 06_1/2024 та копією платіжного доручення від 23.07.2019.

Згідно з умовами кредитного договору від 23.07.2019 № 452752630 позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором.

На підтвердження факту передачі права вимоги до ОСОБА_1 ТОВ «Юніт Капітал» надав Договір факторингу № 28/1118-01, укладений 28.11.2019 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (надалі - фактор), строк дії якого закінчувався 28.11.2019.

Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п.п.1.3 Договору визначено, що «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2).

Водночас, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що на підтвердження переходу права вимоги «Юніт Капітал» надав лише бланки додатків до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а саме: форми реєстру прав вимоги, форми повідомлення боржника за кредитним договором та форму акта повернення прав вимоги, а також додаткові угоди до договору факторингу 28 листопада 2018 року №28/1118-01: від 28 листопада 2019 року № 19; від 31.12.2020 року № 26; від 31.12.2021 року № 27, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників.

28 листопада 2019 року TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020.

31 грудня 2020 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26, згідно з якою сторони визначили, що «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; строк дії договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 продовжено до 31.12.2021.

31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

Між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було складено та підписано реєстр права вимоги № 50 від 29.10.2019 до Договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01145, за яким передані (відступлені) права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630 на загальну суму 19 025,24 грн.

Відповідно до наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості за період з 23.07.2019 по 29.10.2019 за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630 у позичальника наявна заборгованість у розмірі 19 025,24 грн., з яких: за тілом кредиту 7 140,00 грн., за процентами -11 885,24 грн.

ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» 05 серпня 2020 року уклади Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до п. 8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується 04 серпня 2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Предметом цього Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку (п. 4.1.).

Водночас, на підтвердження переходу права вимоги ТОВ «Юніт Капітал» також надав лише бланки додатків до договору факторингу від 05.08.2020 № 05/0820-01, а саме: форми реєстру прав вимоги; форми повідомлення боржника за кредитним договором та форму акта повернення прав вимоги.

У подальшому ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» уклали низку додаткових угод № 2 від 03.08.2021 та № 3 від 30.12.2022 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, у яких відсутня інформація про визначені вимоги і до яких саме боржників.

Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги № 7 від 28.10.2021 до договору факторингу від 05.08.2020 № 05/0820-01 від ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630 на загальну суму 18 446,10 грн.

Відповідно до складеного ТОВ «Таліон плюс» розрахунку заборгованості за період з 29.10.2019 по 28.10.2021 за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630 у позичальника наявна заборгованість у розмірі 18 446,10 грн., з яких за тілом кредиту - 7 140,00 грн., за процентами - 11 306,10 грн.

ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (Клієнт) 14 лютого 2022 року уклали Договір факторингу № 14/02/2022-01, відповідно до п. 2.1. якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 2.2. Договору факторингу сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог с самостійним Додатком, та не замінює попередній.

До договору наданий реєстр прав вимоги від 14.02.2022 № 1, згідно з яким до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630 у загальному розмірі 20 481,80 грн., що складається із заборгованості по кредиту у розмірі 7 140,00 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 11 306,10 грн. та заборгованості по пені та штрафам у розмірі 2 035,70 грн.

Згідно з випискою з особового рахунка за кредитним договором № 452752630 за період з 14.02.2022 по 24.06.2024 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 20 481,80 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 7 140,00 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 11 306,10 грн. та заборгованості по пені та штрафам у розмірі 2 035,70 грн.

Звертаючись до суду та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630, позивач зазначає, що набув відповідне право вимоги на підставі договору факторингу від 14.02.2022 № 14/02/2022-01, укладеного між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», яке, у свою чергу, набуло право вимоги від ТОВ «Таліон плюс» відповідно до договору факторингу від 05.08.2020 № 05/0820. Останнє набуло право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Юніт Капітал» не довело порушення його прав з боку відповідачки ОСОБА_1 та наявність у нього права звернення до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором від 23.07.2019 № 452752630, який укладений після відступлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ «Таліон Плюс».

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Аналіз вказаних норм свідчить, що частина перша статті 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте, це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що «відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим, положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається».

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі №243/11704/15-ц.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).

При цьому, відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі № 909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі № 910/11177/20).

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини за кредитним договором №45252630 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 виникли 23.07.2019 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року.

05.08.2020 на підставі договору факторингу ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначених у реєстрах прав вимоги, яке пізніше, 14.02.2022, передало фактору ТОВ «Юніт Капітал».

Із наведеного слідує, що через сім місяців після укладення договору відступлення права вимоги, було укладено кредитний договір, тобто на час укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 452752630.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність доказів які свідчать про те, що до ТОВ «Юніт Капітал» не перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 452752630.

Разом з тим, підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/17).

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Також Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).

Доводи апеляційної скарги про те, що Витяг з реєстру прав вимог № 50 від 29.10.2019 р. до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року містить підписи сторін, які підтверджують перехід права вимоги від Клієнта - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Фактора - ТОВ «Таліон Плюс», не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, у Додатку № 1 до договору факторингу, у Додатку № 2 Акту прийому-передачі боржників та у Додатку № 3 акта повернення права вимоги, не міститься будь- якої інформації (ПІБ позичальника; ідентифікаційний номер позичальника; валюта кредиту; загальна сума боргу; залишок заборгованості по основному боргу; банк, що надав кредит (первісний кредитор); номер кредитного договору) про передачу ТОВ «Юніт Капітал» прав вимоги серед інших боржників і до ОСОБА_1 за кредитним договором №452752630 від 23.07.2019 у розмірі заборгованості 18446,10 грн.

Інші доводи, наведені ТОВ «Юніт Капітал» в апеляційній скарзі також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, лише свідчать про незгоду з ухваленим рішенням.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» залишити без задоволення.

Заочне рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 вересня 2024 у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова