Справа № 314/4551/21
Провадження № 2/314/106/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024 м. Вільнянськ

Справа № 314/4551/21;

Провадження № 2/314/106/2024;

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Румянцева А.М.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ;

-відповідач ОСОБА_2 ;

-третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі;

-третя особа служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі, служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради про визначення місця проживання дитини,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Філіної Є.В.,

стислий виклад позицій сторін.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги позивач мотивував тим, що 16.09.2016 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 до зміни імені) було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна дитина - донька ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини.

22 лютого 2021 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано.

Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, донька постійно проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу.

Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям.

Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною.

Донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує ДНЗ № 63 м. Запоріжжя.

Мати дитини іноді телефонує та відвідує дитину, однак жодним чином не приймає участі у житті та вихованні дитини, а також відмовляється від зустрічей задля реєстрації місця проживання дитини та вирішенні організаційних моментів, щодо життя доньки.

Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, піклується про розвиток та навчання, донька прив`язана до батька, а відповідач за останній час взагалі не турбується про організацію життєдіяльності дитини.

За обставин, які склалися, позивачем створені найкращі умови для дитини, в неї є свій дитячий куточок, де вона грається, є спальний куточок, де вона відпочиває, дитина забезпечена іграшками та іншими речами для розвитку. Таким чином, мешкаючи разом з дитиною в квартирі, позивач має змогу надати дитині власну кімнату обладнану усім необхідним для її відпочинку та навчання. Виходячи з інтересів доньки, позивач вважає за доцільне залишити її на його утриманні та вихованні, а також встановити її місце проживання з ним, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник у судовому засіданні на позовних вимогах наполягали, просили задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явились. Від адвоката Мельника А.В. 03.06.2024 надійшла до суду заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його хворобою. Крім того, 16.08.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 . представник відповідачки просить відмовити та визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки відповідачка має стійкий емоційний зв`язок зі своєю неповнолітньою донькою, дуже її любить та завжди прагне спілкування і зустрічі з донькою. Мати проводила багато часу з дитиною. З матір`ю дитина почувається комфортно та бажає спілкування з нею. Коли батько дозволяє, то відповідачка спілкується з донькою по відеозв`язку. Долучено фото та відео, що підтверджують хороші відносини доньки з матір`ю та їх час проводження разом. На даний час, відповідачка перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 , який згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, має дохід, що складає 1031587,80 грн. Що підтверджує факт можливості забезпечення дитини. Відповідачка зазначає, що не лише батько дитини чинить перешкоди в спілкуванні з матір`ю, а й його родичі, зокрема його матір, що є бабусею ОСОБА_5 . Бабуся дитини називає себе її матір`ю. Це фактично впливає на психологічний стан дитини, оскільки такі дії бабусі спотворюють інформацію, що надається дитині про дійсні обставини сімейних відносин. На нашу думку, це шкодить дитині та її розвитку, оскільки вона має право знати хто саме є її матір`ю, а хто є бабусею. Спотворення в уяві дитини дійсних обставин того, хто є її матір`ю, а хто бабою, може призвести до порушення нормального розвитку дитини. Такі дії батька дитини належить розцінювати як намагання всіма способами перешкоджати участі матері у вихованні дитини. У той же час, у відповідачки немає наміру обмежувати спілкування доньки та її батька. Розуміючи, наскільки таке спілкування важливе для дитини. Відповідачка може надавати батьку можливість приїздити до дитини, залишатися на деякий час з нею та проводити спільно час, а не обмежувати спілкування з одним з батьків як це робить він. Вважають, що умови проживання на території, де дуже близько проводяться активні бойові дії, є такими, що суперечать інтересам дитини, та є небезпечними для її життя, здоров`я та психологічного стану.

Третя особа представник органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника органу, просить розглянути справу з урахуванням прав та інтересів дитини. Надано висновок № 2721/01-34/22.01-1695 від 06.10.2023 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , а також надано акт від 14.09.2023 про обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого батьком ОСОБА_1 створені належні умови для проживання, розвитку, відпочинку та навчання дитини. Зі слів батька ОСОБА_1 , мати дитини приїздила до м. Запоріжжя близько двох місяців назад в неадекватному стані.

Третя особа представник служби у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника служби. Надано лист № 01-23/23 від 06.10.2023, відповідно до якого проведено обстеження житлово побутових умов проживання матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де вона зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Також надано акт № 63 від 13.09.2023 про обстеження житлово побутових умов проживання матері дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 (відповідачка в своєму відзові просила визначити місце проживання будинок АДРЕСА_2 ), відповідно до якого мати проживає в орендованому будинку як ВПО. Будинок двоповерховий, складається з 4 кімнат. Створені всі належні умови для виховання та навчання. В будинку чисто, всі нові меблі, зроблений запас харчів. Для дитини є виділена окрема кімната з необхідними меблями. Служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради рекомендує визначити місце перебування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю на час військового стану, оскільки вона перебуває на території, де не ведуться активні бойові дії. Життя та здоров`я малолітньої дитини буде в безпеці. Дитина зможе вчитися очно. Згідно з умовами проживання мати зможе забезпечити фізичний та духовний розвиток дитини.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, з метою уникнення затягування розгляду справи, суд приходить до висновку, що учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав щодо подання доказів, а тому вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та її представника на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи.

Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі.

12.10.2021 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

05.07.2022 ухвалено заочне рішення суду, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

12.05.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мельника А.В. до суду надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Ухвалою від 31.05.2023 поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення задоволено, Заочне рішення від 05.07.2021 скасовано, призначено підготовче судове засідання, роз`яснено права відповідача.

14.08.2023 на електронну адресу суду, а 16.08.2023 безпосередньо до канцелярії суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мельника А.В. надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 15.08.2023залучено до участі справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - службу у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради. Витребувано висновки у служби у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради та органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району щодо доцільності визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_2 та батьком ОСОБА_1

26.09.2023 від служби у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представник5а служби, надано акт обстеження житлово-побутових умов № 63 від 13.09.2023.

06.11.2023 від органу опіки та піклування районної адміністрації ЗМР по Шевченківському району до суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника органу з урахуванням інтересів дитини. Надано висновок № 2721/01-34/22.01-1695 від 06.10.2023 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , а також надано акт від 14.09.2023 про обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

11.12.2023 від відповідача ОСОБА_2 до суду надано клопотання про долучення доказів.

15.12.2023 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мельника А.В. до суду надійшло клопотання про призначення по справі судово психологічної експертизи.

Ухвалою суду від 18.12.2023 по справі призначено судово - психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради (адреса: 69600, м. Запоріжжя, Оріхівське шосе, буд. 10-а, ).

16.01.2024 до суду надійшов лист Запорізької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» № 20/22 від 05.01.2024 відповідно до якого ухвалу суду від 18.12.2023 повернено без виконання через відсутність атестованого експерта психолога судового, у філії можливо проведення тільки судово психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 25.01.2024 відновлено провадження в справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08.04.2024 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду.

06.05.2024 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Філіної Є.В. до суду надійшло клопотання про долучення до справи характеристики виданої ЗДО комбінованого типу № 244 ЗМР та залучення в якості свідка ОСОБА_7

28.05.2024 від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 29.05.2024 заяву про забезпечення позову задоволено частково.

03.06.2024 від адвоката Мельника А.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його хворобою.

Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази надані як позивачем так і відповідачкою, суд

встановив

16.09.2016 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до зміни імені) було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна дитина - донька ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини.

22 лютого 2021 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано.

Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, донька постійно проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить позивачу.

Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям.

Позивач ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною.

Мати дитини іноді телефонує та відвідує дитину, однак жодним чином не приймає участі у житті та вихованні дитини, а також відмовляється від зустрічей задля реєстрації місця проживання дитини та вирішенні організаційних моментів, щодо життя доньки.

Виходячи з того, що увесь час дитина проживала з позивачем, він займається її вихованням та піклуванням, піклується про розвиток та навчання, донька прив`язана до батька, а відповідач за останній час взагалі не турбується про організацію життєдіяльності дитини.

Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обраним позивачем предметом спору у даній справі і способом захисту права, передбаченим ст. 16 ЦК України, є визначення місця проживання дитини.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Рішення суду повинно бути мотивованим і обґрунтованим, і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

За положеннями ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою дитиною вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 160, ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору про місце проживання дитини, суд повинен виходити з принципу пріоритетності прав та інтересів дитини та приймати до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я, та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 та ч. 3 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей.

Так, в ході судового розгляду даної справи встановлено наступне.

16.09.2016 між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до зміни імені) було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась спільна дитина - донька ОСОБА_5 , про що свідчить свідоцтво про народження дитини (а.с. 8).

22 лютого 2021 року рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області шлюб було розірвано (а.с. 9).

Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, донька постійно проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10), яка на праві приватної власності належить позивачу (а.с. 11).

Позивачем створені належні матеріально-побутові умови для проживання та розвитку малолітньої доньки, а також для забезпечення її потреб, що підтверджується висновком № 2721/01-34/22.01-1695 від 06.10.2023 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , а також актом від 14.09.2023 про обстеження умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого батьком ОСОБА_1 створені належні умови для проживання, розвитку, відпочинку та навчання дитини.

При цьому згідно листа служби у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради № 01-23/23 від 06.10.2023, проведено обстеження житлово побутових умов проживання матері ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де вона зареєстрована як внутрішньо переміщена особа. Надано акт № 63 від 13.09.2023 про обстеження житлово побутових умов проживання матері дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до якого мати проживає в орендованому будинку як ВПО. Будинок двоповерховий, складається з 4 кімнат. Створені всі належні умови для виховання та навчання. В будинку чисто, всі нові меблі, зроблений запас харчів. Для дитини є виділена окрема кімната з необхідними меблями. Служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради рекомендує визначити місце перебування дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю на час військового стану.

Однак, відповідно до відзиву на позовну заяву, представник відповідача просить визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , що є відмінною від адреси за якою проведено обстеження умов проживання.

З приводу того, що м. Запоріжжя є територією, де дуже близько проводяться активні бойові дії, суд вважає за необхідне зазначити, що наразі по всій території України введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і діє на цей час, а тому не можливо беззаперечно стверджувати, що будь яка інша територія, яка не внесена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 120 від 23 квітня 2024 року), є безпечною. Окрім цього суд вважає за необхідне зазначити, що з початку введення воєнного стану дитина проживала з батьком, який піклувався про її безпеку, з пояснень самої відповідачки суду стало відомо, що відповідач під час введення воєнного стану виїжджала за кордон задля безпеки, натомість не взяла з собою молодшу доньку, а залишила її з батьком. Про наявність даної справи в суді відповідачу було відомо з самого початку, це підтверджується наявністю телефонограми, яка міститься в матеріалах справи, де зафіксований номер відповідачки (робочий номер салону), який вона самостійно надала в суді для зв`язку.

Таким чином, слуханням справи не встановлено обставин, які б згідно положень ч. 2 та ч. 3 ст. 161 СК України унеможливлювали передачу дитини для проживання з позивачем.

Згідно положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дітей 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною та набрала чинності 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі встановлених судом обставин, враховуючи принципи, за якими суд при визначенні місця проживання дитини повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини, суд прийшов до переконання, що малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде якнайкраще проживати разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , оскільки при вирішенні наявного спору судом було встановлено такі обставини, які свідчать про створення батьком значно кращих умов, ніж матір`ю. Жодних доказів, які б свідчили про недбале або жорстоке ставлення батька до дитини, негативний вплив на її особистість, немає, відзив на позов від матері дитини до суду не надійшов. За умови проживання дитини з батьком, матір малолітньої має достатньо можливостей, впливати на виховання доньки і формування її особистості, на гармонічний розвиток її здібностей і талантів. Територіальне розташування місць проживання сторін, не позбавляє матір можливості щоденного спілкування з донькою.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У сукупності наведеного, аналізуючи докази, зібрані у справі, суд, виходячи включно із рівності прав та обов`язків батьків щодо утримання та виховання дитини, закріплених у нормах національного законодавства, зазначених вище, та в інтересах самої дитини, приходить до висновку, що оскільки малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розлучення сторін по справі проживає разом з батьком, мати дитини має можливість приймати участь у вихованні доньки в рівній мірі з батьком дитини, при цьому батько відповідно має всі умови для проживання та виховання дитини, достатній фінансовий стан для утримання дитини, забезпечення лікування, тому дитину слід залишити проживати з батьком, що буде повністю відповідати правам та інтересам дитини, яка має повне право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Підстав для відмови у задоволенні таких вимог суд не вбачає.

Судові витрати.

Судові витрати у справі складаються із судового збору в 908,00 грн., вони понесені та сплачені позивачем і в силу ст. 141 ЦПК України підлягають зарахуванню на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 4, ст.ст. 12, 13, 16, 77, 81, 82, 141, 211, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 6, 7, 8, 16, 141, 150, 155, 157,160-161, ст.ст. 180 - 181 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

вирішив:

1. Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі, служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради про визначення місця проживання дитини- задовольнити.

2. Визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 04.06.2024.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському районі, адреса: місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 206, .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Новояричівської селищної ради, , адреса: 80463, Львівська область, Львівський район, село Старий Яричів, вулиця Заводська, будинок 2.

Суддя Вікторія Олександрівна Кіяшко

04.06.2024