Єдиний унікальний номер: 379/1345/24
Провадження № 2-з/379/18/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Разгуляєва О.В., розглянувши заяву представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна хз чужого незаконного володіння, ,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить витребувати від відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 дві земельні ділянки з кадастровим номером :02:009:0023 площею 2,9884га та кадастровим номером :02:009:0020 площею 2,9884 га як такі що повністю утворилися шляхом поділу земельної ділянки кадастровий номер :02:009:0003 площа (га): 5,9768, яка належить позивачу та вибула з його володіння не з його волі.

Разом з позовою заявою представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 2,9884га, кадастровий номер :02:009:0020 та земельну ділянку, площею 2,9884га, кадастровий номер :02:009:0023, та заборони, будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо зазначених земельних ділянок.

Обґрунтовуючи причини необхідності вжиття заходів для забезпечення позову зазначає, що земельна ділянка, площею - 5,9768 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :02:009:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства, та являється предметом спору була незаконно відчужена відповідачем шляхом укладення договору купівлі продажу між ним та ОСОБА_4 , який є директором сільськогосподарського підприємства «ПЕТРІВСЬКЕ». ОСОБА_3 , у подальшому здійснив поділ цієї земельної ділянки 18.10.2022 року на дві: :02:009:0023 площею 2,9884 га та :02:009:0020 площею 2,9884 га. Вказані дії відповідача та третіх осіб вказують на те, що вони в подальшому можуть здійснювати дії перепродажу та поділу земельної ділянки що є предметом спору, або іншим чином перешкоджати поверненню цього майна із незаконного володіння.

Вирішуючи заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд виходить з такого.

За змістом ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; І'1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необгрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20).

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/16868/19).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову з заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Зважаючи на наведене вище, судом встановлено, що заява про забезпечення позову була подана одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подано позовну заяву, згідно з пунктом 2 частини першої статті 152 ЦПК України; форма і зміст цієї заяви відповідає вимогам статті 151 ЦПК України; судовий збір сплачено Позивачем (Заявником) у порядку і розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Так, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 20.08.2021, визнано укладеним договір позики від 12 липня 2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею - 5,9768 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :02:009:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства. Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, площею - 5,9768 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :02:009:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 307320. Визнано за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку, площею - 5,9768 га, яка розташована на території Петрівської сільської ради Таращанського району Київської області, кадастровий номер: :02:009:0003, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка посвідчена Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 307320, що належить - ОСОБА_1 .

20.09.2022 зазначене рішення Сквирського районного суду Київської області від 20.08.2021 постановою Київського апеляційного суду від 20.09.2022 скасованота направлено на розгляд до Таращанського районного суду Київської області.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 12.07.2023 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання договору укладеним, припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку, залишено без розгляду. Постановою Київського апеляційного суду від 13.08.2024, ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 12 липня 2023 року залишено без змін, згідно відомостей ЄДРСР.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2022, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:009:0003, площею 5.9768 га, відповідно до договору купівлі-продажу № 972 від 23.09.2022, зареєстровано за ОСОБА_3 , державна реєстрація 23.09.2022.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.12.2022 на підставі заяви ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки № 424 від 26.09.2022, земельна ділянка кадастровий номер 322448400:02:09:0003 поділена на дві земельні ділянки кадастрові номери :02:009:0023 та :02:009:0020. Підставою для державної реєстрації права власності на вказані земельні ділянки була та ж сама заява про поділ земельної ділянки № 424 від 26.09.2022 ОСОБА_3 . Право власності на земельні ділянки зареєстровано 18.10.2022 державним реєстратором Кагардицької міської ради Іщенко Аліною Володимирівною. Сума площ земельних ділянок з кадастровими номерами :02:009:0023 та :02:009:0020 дорівнює площі земельної ділянки з кадастровим номером 322448400:02:09:0003.

Суд зазначає, що підставою для застосування заходів забезпечення позову є встановлення об`єктивної можливості вчинення відповідачем дій, які ускладнять чи унеможливлять виконання рішення суду або ефективний захист прав, які є предметом розгляду. За таких умов сама по собі наявність необмеженого права особи розпорядитися майном задля уникнення можливої відповідальності і є тими ризиками, які мають враховуватися при вирішення даного роду питань.

Суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову та ефективний захист порушених прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

Суд переконаний, що обраний представником позивача вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки є співмірним із заявленими вимогами.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-154, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кочина С.С. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна хз чужого незаконного володіння, задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2,9884 га, кадастровий номер :02:009:0020 та земельну ділянку площею 2,9884 га, кадастровий номер :02:009:0023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень; оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий:О. В. Разгуляєва