Справа № 352/2097/24
Провадження № 2/344/3787/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024 представник позивача звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до відповідача, в якій просить: стягнути у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 29978,60 грн та судові витрати, які складаються із витрат на оплату судового збору в сумі 3028 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21.11.2022 о 17 год 02 хв по вул. Медична, 11 в м. Івано-Франківськ, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Крім цього, відповідач не дотримався безпечного бокового інтервалу та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Богдан А-701.32», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався назустріч, що привело до ДТП, внаслідок якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 2.36, 13.1, 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення передбачені ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області у справі №344/14998/22 відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушень передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Між страхувальником - ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до полісу №ЕР-211277301 від 28.09.2022, строк дії з 29.09.2022 по 28.09.2023. Власник транспортного засобу марки Богдан А-701.32, державний номерний знак НОМЕР_2 , КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради звернулося із заявою про страхове відшкодування, та отримало від ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» страхове відшкодування у сумі 29978,60 грн.

Відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим у позивача після виплати страхового відшкодування, виникло право регресної позовної вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 29978,60 грн (а.с. 1-3).

08.08.2024 ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області зазначену справу передано за підсудністю на розгляд до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області (а.с. 24).

27.08.2024 справа надійшла до Івано-Франківського міського суду та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана головуючій Кіндратишин Л.Р. (а.с. 28-29).

02.09.2024 відкрито провадження, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, 09.09.2024 через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи документами, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, 07.10.2024 подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 07.10.2024 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.01.2023, яка набрала законної сили 03.02.2023, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП та ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у дохід держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн (а.с. 14 зворот-16).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 21 листопада 2022 року є встановленою.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» та ОСОБА_3 28.09.2022 уклали поліс №ЕР-211277301 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпечений транспортний засіб марки «Kia Rio», державний номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 29.09.2022 по 28.09.2023 включно. Страхова сума за шкоду заподіяну майну потерпілого 160 000 грн, розмір франшизи 0 грн. (а.с. 7).

09.02.2023 власник пошкодженого транспортного засобу, марки Богдан А-701.32, державний номерний знак НОМЕР_2 , КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради, внаслідок настання ДТП 21.11.2022, звернулося із заявою про страхове відшкодування (а.с. 20).

Згідно калькуляції на відновлення автобуса Богдан А-701.32 державний номерний знак НОМЕР_2 vin НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП від 23.11.2022 вартість відновлювального ремонту становить 44770,80 грн (а.с. 6).

26.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» складено страховий акт №2244/01/50/2022/1 на суму страхового відшкодування 29 978,60 грн (а.с. 8).

Відповідно до платіжних інструкції №2529 від 26.07.2023 ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» сплачено 10000 грн КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради, страхового відшкодування по договору ЕР-211277301; платіжної інструкції № 2537 від 27.07.2023 - сплачено 10000 грн; платіжної інструкції №2555 від 28.07.2023 - сплачено 9978,60 грн, всього ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» сплачено КП «ЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» Івано-Франківської міської ради 29 978,60 грн страхового відшкодування по договору ЕР-211277301 (а.с. 9-10).

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Крім того, статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресивний позов.

Так, відповідно до підпункту «в`підпункту 38.1.1пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Відповідно до положень статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки така заява відповідача про визнання позову не суперечить фактичним обставинам у справі.

З огляду на те, що вина відповідача за заподіяну шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки доведена постановою суду від 23.01.2023 у справі №344/14998/22. Разом з тим, відповідача було визнано винним, зокрема і за ст. 130 КУпАП, а саме через те, що такий на момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, відтак з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 29 978,60 грн.

Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи на позиції сторін щодо цього питання, дійшов такого висновку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, які і заявив до стягнення з відповідача.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: Додаткову угоду № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023, у якій зазначено фіксований розмір, зокрема виходячи з ціни даного позову 10 000 грн. (а.с. 13), копію ордера серії АІ №1655865 (а.с. 12), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №5794/10 (а.с. 12 зворот).

Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зокрема, суд звертає увагу на те, що з огляду на складність справи та наявні у ній матеріали (усі докази були в розпорядженні позивача та не потребували додаткового збирання/витребування), зміст та обсяг процесуальних документів, суд вважає завищеними години, заявлені за надання послуг консультації, складення позовної заяви та відповіді на відзив.

Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, самі по собі позовна заява не потребують особливих затрат часу на їх складання фахівцем в галузі права.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду,

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 223, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування у сумі 29978 ( двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім ) гривень 60 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» 1514 ( одну тисячу п`ятсот чотирнадцять ) гривень судового збору.

Повернути на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1514 ( одна тисяча п`ятсот чотирнадцять ) гривень, відповідно до платіжної інструкції в національній валюті АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» № 1004 від 01.08.202 4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи :

Позивач : Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН»; 1; адреса : вул. Гарматна, будинок 8, приміщення 6, м. Київ;

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання : АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 11.10.2024.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.