Житомирський апеляційний суд
Справа №274/746/24 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Житомирі цивільну справу №274/746/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн, починаючи з дня подачі заяви та на весь період її навчання та до досягнення дитиною 23 років.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 є донькою відповідача, яка 16.01.2024 досягла повноліття, однак продовжує навчання та навчається за договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, а також паралельно здобуває освіту за денною формою навчання у «Донецькому національному технічному університеті». Загальна вартість освітньої послуги з підготовки бакалавра становить 70 500 грн. (перший курс навчання 8775 грн., другий курс навчання 8800 грн., третій курс навчання 8825 грн., четвертий курс навчання 8850 грн). Вона повністю знаходиться на утриманні матері ОСОБА_4 . Відповідач матеріальної допомоги їй у добровільному порядку не надає, фактично переклавши обов`язок по піклуванню та матеріальному забезпеченні на її матір, що не відповідає принципу справедливості та вимогам закону. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців немає, до 18 років сплачував аліменти на її утримання, тому він спроможний сплачувати аліменти на час її навчання у розмірі по 5000 грн щомісячно до досягнення нею 23 років або закінчення навчання.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 у розмірі по 2000 грн., щомісячно, починаючи з 26.01.2024 року до закінчення навчання у Донецькому національному технічному університеті - 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надану правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 484,48 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухваливши нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначав, що не має жодного рухомого та нерухомого майна. Також звертав увагу суду на те, що не має власного житла, не має жодних грошових коштів, що підтверджується відомостями з Держреєстру фізосіб-платників податків про суми виплачених доходів станом на 15.02.2024. Зауважував, що він з серпня 2023 року не працює, має 3 групу інвалідності, будь-яких доходів, зокрема пенсію по інвалідності, не отримує через відсутність страхового стажу. Крім того, він має нову сім?ю, проживає 10 років в цивільному шлюбі і фактично знаходиться на утриманні цивільної дружини. Таким чином, враховуючи його матеріальне становище та незадовільний стан здоров`я просив задовольнити апеляційну скаргу.

Відзив у зазначені строки до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 8).

Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.12.2018 ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно і до досягнення ОСОБА_1 повноліття (а.с. 9-11).

Відповідно до довідки №1092 від 22.01.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студенткою Економіко-гуманітарного факультету ДВНЗ "Донецький національний технічний університет", денної форма навчання. Спеціальність 014.03 " Середня освіта ( Історія)". Умови фінансування: бюджет. Період навчання: 01.09.2023-30.06.20024 (а.с. 12).

Згідно Договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 29.09.2023 №Пз-23/1123, ОСОБА_1 навчається в ДВНЗ "Донецький національний технічний університет" за спеціальністю "081 Право". Форма навчання - заочна. Умови фінансування: платна освітня послуга. Платник ОСОБА_4 Строк навчання: 2023-2027. Вартість навчання - 70500 грн (а.с.17-18).

Як вбачається з долучених до позовної заяви квитанцій №9320-4539-3954-6299 від 10.10.2023 та №9331-8423-8130-9360 від 02.02.2024 ОСОБА_4 сплачено кошти за навчання ОСОБА_1 в розмірі 8775 грн за І семестр та 8775 грн. за ІІ семестр навчання (а.с.39-40).

На підтвердження купівлі ноутбуку Asus М1503ІА-І 1038 надано чек № від 20.08.2024. Вартість ноутбука - 24249 грн (а.с.41).

Згідно довідки про доходи, виданої ДВНЗ "Донецький національний технічний університет", ОСОБА_1 стипендію в період з вересня по грудень 2023 року не отримувала (а.с.15).

Згідно довідки №М від 12.01.2024 ОСОБА_4 працює в ТОВ "МІК" розмір її доходу за період з липень-грудень 2023 року становив 41410,98 грн (а.с.13).

Відповідачем на підтвердження матеріального стану надано Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/ суми нарахованого доходу №0603-24-01343 від 15.02.2024. Станом на 15.02.2024 за період з 3 кварталу 2023 по 4 квартал 2023 ОСОБА_2 отримував заробітну плату в ПП "Інтертранс" до серпня 2023 року. Згідно із довідкою за 3 та 4 квартал 2023 року із серпня 2023 року відомості про доходи ОСОБА_2 відсутні ( а.с. 62).

Згідно довідки №0600-0206-8/14095 від 01.02.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не перебуває, пенсію не отримує ( а.с.64).

Згідно довідки до акту МСЕК серії 12 ААГ №651395 ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи з 26.12.2023 ( а.с.71).

Згідно наданої медичної документації, ОСОБА_2 хворіє на лівобічний коксартроз ІІІ ст. ПФСЗ ст. Йому протипоказана важка фізична праця, робота з тривалим перебуванням на ногах ( а.с. 66-70)

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №0600-0206-8/19514 від 15.02.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не має права на призначення пенсії по інвалідності, через відсутність необхідного страхового стажу ( а.с. 65).

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області №393 від 15.01.2024 ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Бердичівської РДА, допомогу не отримує ( а.с. 63).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказав, що враховуючи розмір витрат за навчання, який становить загальному розмірі 70500 грн (8775 грн за перший рік навчання, 8800 грн за другий рік навчання, 8825 грн. за третій рік навчання, 8850 грн за четвертий рік навчання), витрати позивачки ( доведені документально) у зв`язку із навчанням складають 733,30 грн на місяць. За таких встановлених обставин, визначаючи розмір аліментів, суд враховує актуальну і дійсну потребу повнолітньої дочки у матеріальній допомозі, стан здоров`я платника аліментів, який є інвалідом 3 групи, те що така група інвалідності не позбавляє відповідача можливості працювати, можливість надання матеріальної допомоги дочці її матір`ю, доходить висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі по 2000 грн щомісячно, таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги. Розмір призначених аліментів у цьому випадку має бути не більш як достатнім для розумного задоволення потреб позивачки і не повинен призводити до її збагачення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривень, розмір стягнутих судом аліментів - 2000,00 грн., є нижче зазначеного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Аліменти належить стягувати, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання у Донецькому національному технічному університеті, тобто до 30.06.2027, але не більше ніж до досягнення нею 23 років в разі продовження нею навчання.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано застосував до спірних правовідносин висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 та від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20.

Згідно вимог частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як позивач, так і відповідач.

Встановивши, що ОСОБА_1 навчається у ДВНЗ "Донецький національний технічний університет" за спеціальністю "081 Право", термін навчання 2023-2027 рік на контрактній основі та за спеціальністю Середня освіта ( Історія)" на бюджетній основі, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_2 , який є працездатною особою, має можливість надавати доньці таку допомогу, інших утриманців не має, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.

Законодавчо визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. ОСОБА_5 продовжує навчання, та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач мав би надавати, не перекладаючи це питання лише на вирішення/зобов`язання матері позивача.

При визначенні розміру аліментів, необхідно взяти до уваги матеріальне становище платника аліментів, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків, а також те, що дитина, яка продовжує навчання, безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_2 , як батько, зобов`язаний утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому повинен сплачувати аліменти.

Водночас ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги на витрати, пов`язані з навчанням, а саме: оплата за проживання у гуртожитку, оплата за електроенергію, житлово-комунальні послуги, придбання квитків для проїзду як в межах міста, де вона навчається, так і міжміських на дорогу додому на вихідні та канікули. Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів. Оскільки донька сторін, навчаючись на денній формі навчання, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу.

Місцевий суд , дійшов правильного висновку про те, що розмір аліментів 2000 грн буде достатнім для забезпечення якнайкращих інтересів позивача, оскільки визначений розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості.

Доводи апеляційної скарги грунтуються на тому, що відповідач обмежується позицією « можливості не маю», при цьому не вказав за рахунок чого себе забезпечує. Крім того, в матеріалах справи містяться відомості про неодноразовий перетин кордону скаржником за 2023-2024 роки, однак доказів мети поїздок та джерел фінансування цих подорожей відповідач не надав.

Колегія суддів наголошує, що достатніх доказів відсутності у відповідача доходів з рухомого/нерухомого майна, збережень, його джерела існування, тощо, достатніх для висновку про абсолютну неспроможність батька допомагати/утримувати повнолітню доньку, таким чином сприяти її реалізації, життєвій перспективі, здобуття професії, а також розділити з матір`ю дитини сплату за навчання тощо стороною не надано, а відтак позиція про неспроможність/неможливість сплачувати аліменти на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в порядку ст. ст. 76-89 ЦПК не є обгрунтованою, тому непогодження/заперечення з позовними вимогами, є безпідставними.

Та обставина, що відповідач є особою з інвалідністю 3 групи не свідчить про неможливість надавати допомогу на утримання доньки на період її навчання.

Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися доводи апеляційної скарги відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду відхиляє аргумент відповідача про те, що позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки має можливість заочно навчатися на платній основі.

У період навчання, особливо за денною формою навчання, а позивач навчається одразу на двох факультетах, навчання є основним видом діяльності особи, а тому зазвичай вона не може виконувати роботу та одержувати засоби, необхідні й достатні для забезпечення її життєдіяльності та потреб в оплаті навчання.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.00 урахуванням часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , враховуючи положення частини першої статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

З урахуванням обставин справи та змісту заявлених вимог, колегія суддів вважає ухвалене по справі рішення законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга не містить обгрунтованих доводів стосовно помилковості висновку суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст.ст.12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування за наведених доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.

Малозначними, зокрема, є справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) (пункт 3 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді