г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2168/24
Номер провадження 2/213/1191/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Бабейкіна Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні /у залі судових засідань №14/, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу № 213/2168/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

за участі:

представника позивача - адвоката Трофименко Марини Володимирівни,

представника відповідача - адвоката Співак ВікторіїАнатоліївни,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом П`ятої Криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за №2681. Позивач звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопської О.О. із заявою про вступ в спадщину, на підставі якої було відкрито спадкову справу №71629972, номер у нотаріуса 147/2023. Однак, через місяць після відкриття спадкової справи, дізналась, що окрім неї на спадщину претендує ще одна донька померлого, про існування якої позивачу взагалі нічого відомо не було. Ознайомившись з копією спадкової справи, позивачем було встановлено, що заяву про прийняття спадщини було подано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка імпонує себе дочкою померлого, на підтвердження чого надала Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, датовану 12.01.2024 року. Враховуючи той факт, що про існування відповідача ОСОБА_1 взагалі нічого не було відомо, ця особа є чужою для неї, про іншу дочку ніколи померлим не було згадано та зазначено, вона не мала з померлим близьких родинних стосунків, позивач вважає необхідним усунути її від права на спадкування. Зазначає також, що в останні роки життя батько хворів, переніс два інсульта, а з червня 2023 року по день смерті проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , так як потребував сторонньої допомоги, не міг сам себе обслуговувати. Позивач забезпечувала свого батька всім необхідним, а після його смерті всі похоронні витрати вона взяла на себе. Відповідача в житті ОСОБА_3 не було, вона не була присутньою коли він хворів та коли помер, не приймала ніякої участі у його житті. Про існування відповідача ніхто з рідних та близького оточення людей не знав, дізнався лише після відкриття спадкової справи, а тому виникають відповідні сумніви у наявності родинних відносин між померлим та відповідачем.

Стислий виклад заперечень відповідача.

14.06.2024 представник відповідача - адвокат Співак В.А. скористалась правом надання відзиву на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є донькою спадкодавця ОСОБА_3 , про що містяться відповідні відомості у її свідоцтві про народження. ОСОБА_3 після смерті матері відповідача вдруге одружився та проживав з іншою сім`єю та не спілкувався із відповідачем, не цікавився її життям. Однак, і спадкодавець, і відповідач увесь час проживали недалеко один від одного, ходили одними вулицями, парками, відвідували одні й ті ж магазини, у зв`язку з чим дуже часто потрапляли в поле зору один одного. ОСОБА_3 знав де та ким працює відповідач. Відповідач через спільних знайомих завжди знала про спосіб життя, здоров`я, місце роботи та потреби батька. Тому, якби у ОСОБА_3 була потреба та необхідність отримання будь-якої допомоги саме від відповідача, він міг їй про це повідомити особисто або через спільних знайомих, звернутися до суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на своє утримання. При цьому, позивач вказує, що спадкодавець проживав з нею, тобто не був залишений на призволяще. Про те, що ОСОБА_3 проживав із позивачем відповідачу також відомо. При цьому, позивачем не наведено з яких причин вона вважає, що ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані. Позивач також вказує, що не була знайома з відповідачем та у її родині про її існування ніхто не знав, однак вказане не може свідчити про відсутність родинних відносин між спадкодавцем та відповідачем, які позивач ставить під сумнів. Так, спадкодавець усиновив відповідача, про що свідчать відомості, наявні в матеріалах справи. Вказане рішення набрало законної сили та не скасоване чи не визнане недійсним, отже відповідач є спадкоємцем першої черги майна померлого ОСОБА_3 . Про те, що відповідач цікавилася життям батька, була обізнана про його життєві події свідчить і той факт, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса вона звернулася через короткий проміжок часу після смерті спадкодавця. Отже, позивачем не наведено ґрунтовних підстав та не надано беззаперечних доказів на підтвердження існування сукупності обставин, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, які можуть бути підставою для усунення від права на спадкування. Зокрема не доведено, що відповідач усвідомлювала свій обов`язок забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мала можливість його виконувати. Також не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Тим більше враховуючи, що спадкодавець проживав разом із позивачем.

Процесуальні дії у справі.

14.05.2024 позовна заява надійшла до суду. До позову додана заява про виклик свідків

16.05.2024 суддя з метою визначення підсудності скористався даними з Єдиного державного демографічного реєстру. Підтверджена реєстрація відповідача.

20.05.2024 позовна заява прийнята суддею до розгляду, провадження у справі відкрито, почато підготовче провадження.

14.06.2024 відповідач скористалась правом надання відзиву на позов.

18.06.2024 представником позивача подана заява про долучення додаткових доказів.

18.06.2024 підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті.

19.06.2024 представником відповідача подана заява про відмову в задоволенні заяви представника позивача про долучення додаткових доказів.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Інших заяв/клопотань від сторін не надходило.

В судовому засіданні 09 липня 2024 року:

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Трофименко М.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача - адвокат Співак В.А просила відмовити у задоволенні позову, вважає недоведеним, що померлий перебував у безпорадному тані та потребував допомоги.

В судовому засіданні 03 вересня 2024 року здійснено допит свідків за клопотанням сторони позивача.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що з 2005 року перебувала в дружніх стосунках з родиною ОСОБА_3 , їх познайомив її чоловік. Він проживав з дружиною, яка хворіла і була лежача, він за нею доглядав. Вона проживала поруч з ним по АДРЕСА_9 , допомагала йому робити покупки, готувала їжу, прала йому речі. Знає його доньку ОСОБА_6 та правнучку. Інших його родинних зв`язків їй не відомо. Його стан здоров`я погіршився на початку липня 2023 року, в нього стався інсульт, його забрала швидка, після лікування його забрала ОСОБА_6. Поки він жив сам, йому допомагав соцпрацівник, отримував пенсію. Він потихеньку міг пересуватися. Вона його навідувала у доньки, стан здоров`я був поганий, не міг говорити, на ноги не ставав, сам себе обслуговувати не міг, йому допомогу надавали донька і правнучка, матеріально і фізично, сам в себе в квартирі знаходитися не міг. Відповідач їй зовсім не знайома, ні від кого про неї не чула, нічого не чула про неї і в розмовах з ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що вона була знайома з ОСОБА_8 , працювала двірником на території біля будинку по АДРЕСА_3 з 2006-2017 року. Раз-два в тиждень бачила його, бувало сидів сам, бувало зі співмешканцями, розповідав, що виглядає - повинна донька приїхати, міг запитати перший як справи. З його слів їй було відомо, що в нього була донька ОСОБА_1 та онука, вона їх бачила на території подвір`я, за дружину їй зовсім нічого не відомо, інших членів сім`ї не бачила, за інших людей від нього не чула. В 2017 році вона розрахувалась та переїхала до іншого міста. В період, коли вона його бачила, в нього був стан пожилої людини, був в нормальній формі, міг самостійно ходити до магазину, з паличкою його не бачила. Бачила, як правнучка ліки приносила. Він не жалівся, що йому рідні не допомагають. Мінімум один раз на тиждень до нього приходили рідні.

Фактичні обставини, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.7,8,9,10/.

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка знаходиться у АДРЕСА_4 , яка належала йому на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 01 грудня 2011 року державним нотаріусом П`ятої криворізької державної нотаріальної контори Чуркіною Н.М., зареєстровано в реєстрі за №2681 /а.с.13,14/.

В період часу з 05.04.2001 по 13.11.2024 року ОСОБА_3 був зареєстрований за даною адресою, знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю особи ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.17/.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що на момент смерті батько проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надала Акт від 07 травня 2024 року, складений мешканцями квартир АДРЕСА_7 . За змістом Акту: ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , після того як переніс інсульт з червня місяця 2023 року проживав у квартирі своєї дочки ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_2 до самої смерті і посмертно був забраний з цієї адреси /а.с.48/.

Проте, згідно Лікарського свідоцтва про смерть №18.1, виданого 13 листопада 2023 року, місцем смерті ОСОБА_3 зазначено: АДРЕСА_4 . Причина смерті: Хронічна серцево-судинна недостатність. Гіпералізований і неуточнений атеросклероз /а.с.19/.

Зазначені у Акті особи - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - стороною позивача в якості свідків до суду не викликались, тому місцем смерті ОСОБА_3 та місцем відкриття спадщини, в зв`язку з наявністю розбіжностей, суд вважає саме: АДРЕСА_4 .

Поховання ОСОБА_3 за власні кошти провела ОСОБА_1 , що підтверджується копією товарного чеку №14 від 14 листопада 2023 року /а.с.20,21,22/.

27.11.2023 позивач ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Перекопської Оксани Олександрівни із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.25 зворот/.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74899016, виданого 27.11.2023, нотаріусом здійснена реєстрація спадкової справи №71629972 (номер у нотаріуса 147/2023) /а.с.23/.

12.01.2024 до Приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Перекопської Оксани Олександрівни із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулась відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.34/.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №3, сформованого 12 січня 2024 року, який знаходиться в матеріалах спадкової справи (копія спадкової справи витребувана судом у справі №213/1730/24 та оглянута в судовому засіданні):

- 13 листопада 1965 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області складено актовий запис №2076 про народження дитини: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце народження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, відомості про батька відсутні, відомості про матір: ОСОБА_13 , у шлюбі не перебуває.

- 09 лютого 1967 року до відомостей даного актового запису внесені зміни на підставі: 2 КЗО, свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 08 лютого 1967 р., Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області: у відомостях про дитину прізвище " ОСОБА_14 " змінено на " ОСОБА_15 ", у відомостях про батька з "інформація відсутня" змінено на " ОСОБА_16 , 1938", у відомостях про матір - прізвище " ОСОБА_14 " змінено на " ОСОБА_15 ".

- 17 листопада 1981 до відомостей даного актового запису внесені зміни на підставі: актовий запис про усиновлення № 21 від 22 листопада 1981 р., Саксаганський відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області: у відомостях про дитину прізвище " ОСОБА_15 " змінено на " ОСОБА_17 ", у відомостях про батька з " ОСОБА_16 , 1938" змінено на " ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ", у відомостях про матір - прізвище " ОСОБА_15 " змінено на " ОСОБА_17 ".

ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклала шлюб з ОСОБА_19 . після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище " ОСОБА_20 " /а.с.37/.

Отже, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відостей щодо оформлення спадкових прав суду не надано.

Крім того, за даними Спадкового реєстру приватним нотаріусом Перекопською О.О. було знайдено інформацію про заповіт від імені ОСОБА_3 , без зазначення дати і місця народження заповідача, тому нотаріусом вживались заходи щодо отримання додаткової інформації. Однак, питання наявності/відсутності, дійсності/недійсності заповітів не є предметом спору у даній справі.

Щодо долучених представником позивача - адвокатом Трофименко М.В. додаткових доказів, слід зазначити наступне:

- відповідь Сімейного лікаря ФОП ОСОБА_21 не є читабельною, суд не має можливості її дослідити, тому не приймається до уваги;

- відповідь Управління праці та соціального захисту населення виконкому Інгулецької районної у місті ради №931 від 15.05.2024 року, за змістом якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в управлінні не перебував і ніяких видів державної соціальної допомоги не одержував, також не приймається судом до уваги, оскільки пі час розгляду справи не встановлено, які саме обставини, викладені позивачем, цей доказ може підтвердити.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають спадкові правовідносини.

Норми права, які застосовує суд.

Згідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини другої цієї статі часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 цього Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», роз`яснив, що при розгляді таких спорів слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Висновок суду.

Судом встановлено, що відповідно до положень ст.ст.1223, 1261 ЦК України позивач та відповідач, як діти померлого спадкодавця, є спадкоємцями однієї черги, та за умови відсутності заповіту відповідно до положення ст.1267 ЦК України, мають рівні частки у спадщині за законом.

Як зазначено вище, після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися обидва спадкоємця.

Позивач ОСОБА_1 , як на причину застосування норми ч.5 ст.1224 ЦК України, посилається на те, що про існування відповідача ОСОБА_2 їй взагалі нічого не було відомо, вона не мала з померлим близьких родинних стосунків, не приймала ніякої участі у його житті, в останні роки життя батько хворів, переніс два інсульта, а з червня 2023 року по день смерті проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , так як потребував сторонньої допомоги, не міг сам себе обслуговувати.

Суд вважає, що для задоволення вимоги про усунення відповідача від права на спадкування має значення сукупність таких обставин: перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі цієї особи, обізнаність цієї особи про такий стан спадкодавця і свідоме ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Про це зазначає Верховний Суд в Постанові від 12.03.2020 року у справі № 325/314/18 (провадження № 61-4100св19).

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в Постановах по справах № 644/7044/15-ц (провадження № 61-30357св18) від 22 жовтня 2018 року і № 205/4674/19 (провадження N 61-3514св21) від 18 жовтня 2021 року, які згідно з положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України мають застосовуватись до спірних правовідносин.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Судом в ході розгляду справи не встановлено та позивачем не доведено, що її батько ОСОБА_3 за станом здоров`я перебував у безпорадному стані в зв`язку з хворобою та потребував постійного стороннього догляду.

При цьому, позивач також не довела, що відповідач була обізнана про безпорадній стан спадкодавця і, маючи можливість для надання йому допомоги - свідомо ухилялась від цього.

Такі твердження з боку позивача не підтверджуються жодним доказом.

Отже, судом не встановлено підстав для усунення відповідача від спадкування.

При цьому, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовляється, то судові витрати, понесені позивачем по справі, в тому числі і витрати на правничу допомогу, покладаються на позивача.

Представником відповідача до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які він сплатив у зв`язку з розглядом справи. Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 19, 76-81, 95, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування - відмовити повністю.

Понесені позивачем по справі судові витрати покласти на позивача.

У відповідності до положень п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені відповідачем на 18 листопада 2024 року о 13 год. 00 хв.

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, відповідачу необхідно подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом справи.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з проголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Представник позивача - адвокат Трофименко Марина Володимирівна, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса робочого місця: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 35 офіс 3.

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_8 .

Представник відповідача - адвокат Співак Вікторія Анатоліївна, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: Дніпропетровська область, буд. 2 офіс 2.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов.