Справа № 626/1483/24
Провадження № 2/626/351/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

10.06.2024 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Дудченко В.О.

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Краснограді в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 просить суд припинити стягнення аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26.10.2022 року № 626/1761/22, починаючи з дня подачі позову до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що, з відповідачем за позовом перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Красноградського районного суду Харківської області № 626/1865/20 від 07.10.2020 року.

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 та їх донька ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира належить позивачу на праві власності.

26.10.2022 року Красноградським районним судом Харківської області було винесено рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь відповідачки ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Восени 2023 року через активні бойові дії на території Харківської області донька ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , переїхала жити до батьків позивача у місто Дрогобич Львівської області.

У грудні 2023 року колишня дружина позивача ОСОБА_3 виїхала за межі України.

Позивач ОСОБА_1 теж приїхав проживати в м. Дрогобич і проживає там разом з дитиною.

Комісією у складі спеціалістів Служби у справах дітей Дрогобицької міської ради проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 за місцем її фактичного проживання разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та складено відповідний акт від 26.03.2024 року. Встановлено, що для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Разом з дитиною та її батьком за даною адресою проживають бабуся та дідусь дитини.

Виключно позивач займається всіма батьківськими обов`язками щодо виховання та утримання дочки.

Проте з позивача продовжують стягуватися аліменти на користь відповідача ОСОБА_3 .

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого ОСОБА_3 позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. На обгрунтування своєї позиції зазначила, що після розірвання шлюбу з позивачем в жовтні 2020 року вона проживала разом з донькою за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом двох років матеріальної допомоги від позивача на утримання доньки не отримувала. Донька знаходилась на повному її утриманні. Тільки з березня 2022 року за рішенням суду вона почала отримувати аліменти на утримання доньки. Все майно, придбане під час шлюбу залишилось у власності позивача. До кінця грудня 2023 року донька проживала разом з матір`ю за місцем реєстрації в м. Краснограді. 22 грудня 2023 року відповідач поїхала на роботу до Туреччини. Повернувшись 10 квітня 2024 року, ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_1 з проханням повернути доньку додому. Але отримала відмову в грубій формі. 17 квітня 2024 року ОСОБА_3 приїхала на тимчасове місце проживання доньки ОСОБА_4 в м. Дрогобич, Львівської області, щоб забрати доньку додому в м. Красноград, але позивач разом з батьками не дали її забрати. Позивач працює в м. Краснограді, де фактично проживає, тому не може приділяти достатньої уваги донці.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Потічна Н.Ю., позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити та зазначили, що донька не проживає разом з матір`ю, тому є підстави для припинення стягнення аліментів з позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти задоволення позову, дала пояснення аналогічні зазначеним у відзиві на позовну заяву. Не заперчувала, що донька ОСОБА_4 з грудня 2023 року проживає не з нею.

Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області № 626/1865/20 від 07.10.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

26.10.2022 року Красноградським районним судом Харківської області було винесено рішення про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь відповідачки ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.09.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Витягів з реєстру територіальної громади від 13.03.2024 року ОСОБА_1 та його донька ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Комісією у складі спеціалістів Служби у справах дітей Дрогобицької міської ради проведено обстеження умов проживання дитини ОСОБА_4 за місцем її фактичного проживання разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , та складено відповідний акт від 26.03.2024 року. Встановлено, що для дитини створено належні умови для проживання та розвитку. Разом з дитиною та її батьком за даною адресою проживають бабуся та дідусь дитини.

Згідно звіту від 18.03.2024 року про здійснені відрахування та виплати Хрестищенського ВБР за період з 26 жовтня 2022 року по 29 лютого 2024 року з ОСОБА_1 відраховувались аліменти на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Державної прикордонної служби України наданої на виконання ухвали Красноградського районного суду від 19 квітня 2024 року про витребування доказів, ОСОБА_3 здійснила виїзд з території України 28.12.2023 року, а в`їзд 10.04.2024 року.

Тобто, у судовому засіданні встановлено, що дитина ОСОБА_4 , з кінця грудня 2023 року по теперішній час не проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 , а проживає з батьком ОСОБА_1 та його батьками в м. Дрогобич, Львівської області, що не заперечує і сама відповідачка ОСОБА_3 .

Так, у відповідності до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. І цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які зобов`язані утримувати дітей до досягнення ним повноліття (ст.180 СК України).

Положеннями частин другої та третьої статті 181 СК України визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. У разі ухилення батьків від надання матеріальної допомоги на утримання дітей у добровільному порядку, стягнення зазначених коштів присуджується за рішенням суду в частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до Закону, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу наведених норм закону вбачається, що необхідною передумовою виникнення права батьків на отримання аліментів на утримання дитини є її проживання з одним із батьків.

Частиною 4 ст.273 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи викладене, на даний час відпали обставини, які були підставою для стягнення за рішенням суду від 26.10.2022 року аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено судом, дитина ОСОБА_4 , проживає з батьком - позивачем по справі та перебуває на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , 27.03.2011 року

Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з дати подання позову до суду, тобто з 17.04.2024 року.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про припинення стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 180, 181, 182, 192 СК України, ст.10-13, 77, 81, 247, 263-265, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , які з стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26.10.2022 року № 626/1761/22, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 17.04.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2024 року.

Суддя