Справа № 167/736/24
Номер провадження 2/167/310/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 листопада 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І. І.,

з участю: секретаря судового засідання Матвійчук Л. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач свій позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 24 квітня 2014 року розірваний. Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Зазначає, що з відповідачем проживають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Вказує, що відповідач участі у вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень, встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04 листопада 2016 року на тверду грошову суму 2000 (дві тисячі) грн.

Позивач вказує, що на даний час розмір аліментів, який був визначений рішенням суду значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і вказаних аліментів їй не достатньо для утримання дитини. Зазначає, що із своїх доходів не може у повній мірі забезпечити повноцінний фізичний та психологічний розвиток дитини підлітка 13 років, адже у віці 13-17 років дитина стає особистістю і намагається самоствердитися, насамперед, у середовищі однолітків. Вказує, що відповідач працює в м. Києві. Розмір його доходів їй невідомий, оскільки вони не підтримують відносин. Додаткових витрат з відповідача не стягує.

Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Враховуючи її матеріальне становище, потреби малолітньої дитини, сучасні реалії, стан здоров`я, просить збільшити розмір утримуваних від ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , встановлений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року, з твердої грошової суми 2000 грн на тверду грошову суму 4000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 26 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 31 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, 04 листопада 2024 року надала суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що з 03 серпня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 24 квітня 2014 року розірваний. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 08 лютого 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області.

Відповідно до рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_7 стягують аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Після реєстрації шлюбу 07 травня 2021 року позивач змінила прізвище « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Рожищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Встановлено, що малолітній син ОСОБА_4 , зареєстрований та проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом №251 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.

Згідно довідки від 24 липня 2024 року, виданої приватним підприємцем ОСОБА_9 , встановлено, що позивач ОСОБА_1 за період навчання дитини ОСОБА_4 в школі іноземних мов «Смайлик», протягом навчального періоду з серпня 2023 року по травень 2024 року сплатила 9600,00 гривень.

З копії виписки №1135 із медичної картки стаціонарного хворого з інфекційного відділення КП «Рожищенської багатопрофільної лікарні» РМР встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , 2011 року народження з 13 березня 2024 року по 26 квітня 2024 року перебував на лікуванні з діагнозом «Інфекційний міокардит».

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 20 березня 2024 року встановлено, що ОСОБА_4 , 2011 року народження встановлено діагноз «Вторинна кардіопатія» та рекомендовано лікування.

Спірні правовідносини між сторонами пов`язані з обов`язком батьків утримувати дитину та способом виконання такого обов`язку.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Частиною 9 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За умовами ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн.

Положення ч. 1 ст. 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови № 3 від 15 травня 2006 року Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Вказана вище правова позиція зазначена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 (справа 643/11949/19, провадження № 61-2698св21).

У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

Як встановлено судом, як на підставу для збільшення розміру стягуваних аліментів позивач вказує, що сума стягуваних аліментів, які стягуються на підставі рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року на даний час є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, відновлення здоров`я, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку.

Поставивши перед судом питання про збільшення розміру аліментів, позивачу належало доводити передусім наявність змін в сторону покращення у платника відповідного доходу, як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів та погіршення матеріального стану у неї, як стягувача. Так само, зважаючи на пред`явлення позову з метою збільшення розміру стягуваних аліментів, належало доводити й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову. Саме по собі посилання позивача на потребу в збільшенні коштів на утримання дитини не є єдиною і достатньою підставою для задоволення пред`явлених вимог.

Таким чином з огляду на встановлені обставини у їх сукупності, за результатами оцінки на предмет їх належності, допустимості, достатності, керуючись наведеними нормами законодавства, першочергово враховуючи інтереси дитини, стан здоров`я дитини, збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, матеріальне становище позивача, суд доходить висновку про часткове задоволення позову про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 2000 гривень на тверду грошову суму 3000 (три тисячі) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини з урахуванням її віку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Українипри розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 142, 247, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 2000 гривень, встановленого рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 18 лютого 2021 року на тверду грошову суму 3000 (три тисячі) грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивачем заочне рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 13 листопада 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

СУДДЯ: І.І.Сіліч