Справа № 724/3786/24
Провадження № 2/724/791/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024р. м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю секретаря судового засідання: Уляницької Д.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Хотині Чернівецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Хотинської міської ради, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно,-

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

29.10.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 03 липня 1998 року вона уклала із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нерухомого майна, а сааме житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що в договорі купівлі-продажу від 03 липня 1998 року №001/023-Н, ОСОБА_1 , як покупець помилково була зазначена по батькові як « ОСОБА_4 », а згідно паспортних даних вірно « ОСОБА_5 ».

Згідно довідки Шировецької старостинського округу №605 від 01.10.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є однією та тією ж особою, яка зареєстрована та проживає в селі Владична Дністровського району Чернівецької області. Інші особи на території с. Владична не проживають.

Відповідно до довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» від 01 жовтня 2024 року №252, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03 липня 1998 року, посвідченого Хотинською філією Товарної біржі «Дніпродзержинська» за номером №001/023-Н. Даний договір зареєстрований в реєстраційній книзі Хотинського бюро технічної інвентаризації №14, реєстр №1075, сторінка 25.

Вказує, що у вересні 2024 року вона звернувся до приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу для можливості відчуження вказаного житлового будинку, однак після перегляду нотаріусом наявних в нього документів, повідомив, що у нього відсутній оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 001/023-Н. Оригінал вказаного договору нею було втрачено, що підтверджується також оголошенням про втрату договору купівлі-продажу, розміщеного в газеті «Хотинські вісті».

На даний час, не представляється можливим посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально, оскільки 04 вересня 1998 року біржовий договір купівлі-продажу був зареєстрований в Хотинському БТІ і з цього часу вона визначена як власник цього будинку, у зв`язку із чим вчинити повторно правочин купівлі-продажу з продавцем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також посвідчити його нотаріально вона не може. Крім того, Хотинська філія товарна біржа «Дніпродзержинська» припинила свою діяльність 28 грудня 2001 року. Окрім цього, за ОСОБА_1 зареєстровано на праві користування земельну ділянку, площею 0,0825 га., що знаходиться по АДРЕСА_1 . Як вбачається з довідки міської ради та Витягу з Державного земельного кадастру дана земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Хотин в особі Хотинської міської ради.

Просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного та зареєстрованого в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 001/023-Н., а також визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться по АДРЕСА_1 , що складається з : житловий будинок літ. А-1загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 50,2 кв. м., сарай літ Б, вбиральня літ. Е, підвал літ Є, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, вимощення №1 , загальною віртістю 248 178, 00 (двісті сорок вісім тисяч сто сімдесят вісім) гривень, який перебуває у фактичній власності ОСОБА_1 на підставі втраченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного та зареєстрованого в Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська», реєстраційний номер 001/023-Н.

Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_6 подав клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення рішення у підготовчому засіданні, у разі визнання позову відповідачем. При цьому просить суд не стягувати з відповідача судовий збір.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 13.11.2024р. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного, суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

03.07.1998р. між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 .

Цей договір зареєстрований в Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська», реєстраційний номер 001/023-Н і не підлягає нотаріальному посвідченню (а.с.10).

Відповідно до копії паспорта позивач значиться як ОСОБА_1 (а.с.7-8).

Зі змісту довідки Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області від 01.10.2024 №605 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється однією і тією ж особою (а.с.9).

В довідці від 01.10.2024р. №252 Хотинське бюро технічної інвентаризації повідомляє, що згідно матеріалів архівного зберігання станом на 31.12.2012 власником житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.1998р., посвідченого Хотинською філією товарної біржі «Дніпродзержинська», реєстр.№001/023-Н. Даний правовстановлюючий документ зареєстрований в Хотинському районному бюро технічної інвентаризації 04.09.1998 на паперових носіях в реєстр.книгу №14, реєстр.№1075, сторінка №25 (а.с.12).

Відповідно до довідки Хотинської міської ради №706 від 07.02.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано право користування земельною ділянкою площею 0,0825 га по АДРЕСА_1 . Земельна ділянка є власністю територіальної громади міста (а.с.13-17).

Позивачем було подано оголошення до газети «Хотинські вісті» про втрату вищезазначеного договору купівлі-продажу, прот що свідчить копія оголошення з газети (а.с.18).

Згідно електронного технічного паспорта від 10.10.2024, виготовленого ПП «Геозем 4» технічний стан житлового будинку відповідає параметрам, які зазначені в договорі купівлі-продажу від 03.07.1998р., ознака надійної та безпечної експлуатації об`єкта можлива (а.с.20-26).

Відповідно до звіту оцінювача №ОМ241109-244-51 від 10.10.2024р. вартість житлового будинку становить 248178 гривень (а.с.27).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Щодо встановлення факту належності договору.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Так судом встановлено, що в договорі купівлі-продажу покупець ОСОБА_7 зазначена по батькові як « ОСОБА_4 », тоді як згідно паспортних даних по батькові позивача - « ОСОБА_5 ».

Встановлення факту належності позивачу правовстановлюючого документу, а саме договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.1998р., де вона помилково зазначена як « ОСОБА_4 » має для заявника юридичне значення та необхідно для здійснення реалізації прав власника на володіння, користування та розпорядження належним їй майном

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо визнання права власності на житловий будинок.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі.

Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1ст. 47 цього Кодексу).

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»).

Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше.

Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу - ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення.

Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій житловий будинок.

Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР.

Згідно зі статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року).

До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 .

При цьому, здійснивши державну реєстрацію в Хотинському Бюро Технічної Інвентаризації право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі - продажу за № 001/023-Н від 03.07.1998 року, держава цим самим визнала право власності позивача на квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

Як вбачається із матеріалів справи оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03.07.1998 року за № 001/023-Н, зареєстрований в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» було втрачено позивачем.

Визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу позивач не має можливості розпорядитися придбаним нерухомим майном.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема змагальності і диспозитивності, враховуючи, що на час укладання договору купівлі-продажу мала місце суперечність законодавства, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підстави нікчемності правочину, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивач після набуття права на нерухоме майно в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що сторони вказаного вище договору домовились щодо всіх важливих його умов і відбулось повне виконання договору, а також відсутність на даний час у позивача оригіналу правовстановлюючого документу та можливості в позасудовий спосіб отримати дублікат договору, суд приходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, а саме наявність перешкод для оформлення прав у нотаріальному порядку, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про про визнання за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, яки знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , набутий нею у власність на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 03.07.1998 року на виконання біржевої угоди в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська».

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судового збору, судом враховується заява представника позивача від 05.11.2024р. з проханням судовий збір з відповідача не стягувати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 76-81, 206, 247, 263-265, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 договору купівлі-продажду нерухомого майна, укладеного та зареєстрованого в Хотинській філії Товарної Біржі «Дніпродзержинська», реєстраційний номер 001/023-Н від 03.07.1998р.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що знаходиться по АДРЕСА_1 , який складається з: житловий будинок літ. А-1 загальною площею 71,6 кв. м., житловою площею 50,2 кв. м., сарай літ Б, вбиральня літ. Е, підвал літ Є, ворота з хвірткою №1, огорожа №2, вимощення №1, загальною вартістю 248 178 (двісті сорок вісім тисяч сто сімдесят вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце реєстрації: с. Владична, Дністровського району, Чернівецької області).

Відповідач: Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області (, місцезнаходження: м. Хотин, вул. О.Кобилянської, 2А).

Повне рішення складено 13.11.2024р.

Суддя: Л. Л. ГУРАЛЬ