Справа № 703/5630/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Крамної Л.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що АТ «Універсал банк» запустило новий проект mоnobank - мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки mоnobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках mоnobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту mоnobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

Онбординг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифікація клієнта очно у відділенні Банку; верифікація клієнта очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці; верифікація клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року: відеоверифікація працівником Банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта с паспортом.

Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком. Своїм підписом на Анкеті заяві Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом Умов і правил, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту, Тарифами, Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю зрозумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки, в т.ч. право відмовитися від отримання рекламних матеріалів засобами дистанційних каналів комунікації.

Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

11 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11 квітня 2020 року.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в АТ«Універсал банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

Відповідно до п.п. 2.1. п. 2 Розділу І Умов Банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування Платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням Платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов Договору в тому числі, платіжної системи МаsterCard/Vіsa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Згідно із п.п. 2.3. п.2 Розділу І Умов, відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України договір, що укладається між Банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.

Відповідно до пунктів 5.3., 5.8.1. п.5 Розділу І Умов Клієнт погоджується, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами Банку через Мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

П.п. 2.1., 2.4., 2.5. пункту 3 розділу II Умов визначено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку. Підписанням Анкети-заяви Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг Monobank. Датою укладення Договору є дата підписання Клієнтом Анкети-заяви та отримання Картки. Платіжна карта передається Клієнту не активованою. Платіжна картка активується Банком: (І) при додаванні інформації з картки в Мобільний додаток з авторизацією за номером телефону, або (II) при активації Клієнтом віртуальної картки в Мобільному додатку. З метою ідентифікації Клієнта при проведенні операцій з використанням Картки при активації Картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису Клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного ПІН-коду є належною і достатньою ідентифікацією держателя Платіжної картки.

Надання і обслуговування кредиту обумовлено пунктом 5 Розділу ІІ Умов, а саме:

5.1. Ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому Договорі.

5.2. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається Клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування.

5.3. Сторони домовилися, що Банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми Ліміту кредитування, що зазначена в Договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються Клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону Клієнта та/або у Мобільному додатку.

5.4. Клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання.

5.5. Форма надання Кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

5.6. Клієнт повинен здійснювати операції в межах Кредитного ліміту з урахуванням вартості послуг Банку відповідно до Тарифів.

5.7. Банк надає інформацію про кредитний ліміт Платіжної картки до її активації за допомогою Мобільного додатку та / або контактного центру Банку.

5.8. Банк надає Клієнту Кредит для оплати всіх видаткових операцій, здійснених Клієнтом з використанням Платіжної картки або її реквізитів, а також для оплати Клієнтом Комісій і Плат, передбачених Договором.

5.9. На суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку. Нарахування відсотків здійснюється в останній календарний день звітного місяця.

5.10. Сума Щомісячного мінімального платежу визначається Банком відповідно до Тарифів й не може перевищувати повного розміру Заборгованості за Договором. Мінімальний платіж формується в перший день календарного місяця, наступного за звітним місяцем, і очікує погашення до 23:55 останнього дня місяця, наступного за звітним місяцем.

5.11. Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати Щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, зазначені в Мобільному додатку. При несплаті Щомісячного мінімального платежу Клієнт повинен сплатити штраф за несплату Щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж Клієнта як визнання Клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами.

Згідно з Тарифами:

Пільговий період за карткою Monobank 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі).

Пільгова відсоткова ставка 0,00001% річних.

Розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості).

Базова відсоткова ставка 3,1% на місяць (нараховується на максимальну заборгованість на день, за умовами непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості).

Збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості).

Так, на підставі укладеного Договору від 11 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Водночас, зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконала, станом на 04 серпня 2023 року прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п.5 Розділу II Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 04 серпня 2023 року направив ОСОБА_1 повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості.

Однак, відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит став у формі «на вимогу».

На залишок простроченої заборгованості банк нараховував неустойку, передбачену Тарифами, а саме: санкції за порушення зобов`язань за кредитом (в залежності від кількості днів прострочення): від 1 до 30 днів - штраф у розмірі 50 грн.; від 31 до 90 днів - штраф у розмірі 100 грн.; від 91 до 120* (210) днів - штраф, що розраховується за формулою: 100 грн. + 6,4% від суми загальної заборгованості, що виникла на перший день відповідного календарного місяця. При цьому діє ставка 0,00001% річних; від 121 (211) дня до повного погашення строк, після спливу якого формується фінальний рахунок, що визначається банком в односторонньому порядку, але не менше 120 днів з моменту настання прострочення виконання зобов`язання та не більше 210 днів - настає відповідальність за прострочення грошового зобов`язання у розмірі 74,4 % річних.

Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором, станом на 10 вересня 2023 року, складає 69902 грн. 68 коп., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 62902 грн. 68 коп., заборгованість за пенею - 0,00 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн.

Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк», позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 квітня 2020 у розмірі 69902 грн. 68 коп., та понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684 грн. 00 коп.

Ухвалою судді від 13 грудня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 28 грудня 2023 відповідач ОСОБА_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила про часткове визнання позовних вимог. Узагальнені доводи та заперечення наведені відповідачем у відзиві зводяться до наступного.

Так, відповідач визнає, що вона дійсно 11 квітня 2020 року звернулася до AT «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг та на підставі підписаної анкети-заяви від вказаної дати, отримала можливість користуватись грошовими коштами, погашаючи їх.

Водночас, на думку відповідача, помилковим є твердження позивача, викладене у мотивувальній частині позовної заяви, про те, що анкета-заява разом із Умовами і правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також те, що вона ознайомилась та погодилась із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які позивачем додані до позовної заяви.

Зауважує, що оскільки умови конкретного договору приєднання розроблено AT «Універсал банк», тому вони повинні бути зрозумілі їй як споживачу і доведені до її відома, тому вважає, що позивач має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Проте матеріали позовної заяви таких доказів не містять.

На думку відповідача, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в AT «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (додаток №5 до позовної заяви) є неналежним і недопустимим доказом укладення кредитного договору зі сплатою нею на користь AT «Універсал банк» відповідних відсотків, оскільки вказані документи не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 квітня 2020 року шляхом підписання заяви-анкети, адже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, що встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами під час виконання договірних зобов`язань.

Стверджує, що при укладенні 11 квітня 2020 року між нею та позивачем кредитного договору, шляхом підписання заяви-анкети не було погоджено жодної процентної ставки за користування кредитними коштами, при підписанні анкети-заяви їй жодних тарифів працівником банку для підпису не надавалось, а відповідно вона із жодним тарифом не ознайомлювалася та не підписувала його. Відтак вважає, що вимоги позивача про стягнення з неї заборгованості зі сплати відсотків за вказаним кредитним договором від 11 квітня 2020 року є безпідставними та необґрунтованими.

Окрім того вважає, що оскільки між нею та позивачем при укладенні договору не було погоджено жодної відсоткової ставки за користування грошовими коштами, відтак всі кошти, які вносились нею на погашення заборгованості та були зараховані позивачем на вказане призначення мають бути зараховані виключно на погашення тіла кредиту.

При розгляді справи просила суд врахувати та застосувати до спірних правовідносин висновки Верховного Суду, викладені в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року №6-2320цс16, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постановах Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №460/4070/18-ц (провадження №61-9156св20), від 13 травня 2021 року у справі №359/4430/18 (провадження №61-17911ск19) та у ряді інших, відповідно до яких судом касаційної інстанції зроблено наступний правовий висновок: суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати процентів та винагороди і неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту.

Окрім того, відповідач у вказаному відзиві також просила при винесенні рішення врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20 (провадження № 61-2498св22), в аналогічних правовідносинах, де АТ «Універсал банк» мав процесуальний статус позивача, згідно якої суд касаційної інстанції зробив висновок, що оскільки в анкеті-заяві на укладення договору, яку підписано позичальником, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, отже слід визнавати неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зараховувати ці кошти на погашення тіла кредиту. Також, у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №545/2248/17 (провадження №61-11459св 19) та від 09 січня 2020 року у справі №643/5521/19 (провадження №61-20093св19) суд касаційної інстанції зробив висновок, що сплачені відповідачем кошти, які позивач безпідставно зарахував на погашення процентів при відсутності домовленості про їх сплату в підписаній відповідачем заяві-анкеті підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Відповідач зауважила, що з розрахунку заборгованості доданого до позову (додаток під №3), зокрема, з графи №10 «Сплачено відсотків» вбачається, що в період з 06 січня 2021 року по 10 вересня 2023 року сплачені нею грошові кошти у розмірі 45 173,14 грн. були безпідставно зараховані позивачем на сплату відсотків, а саме:

2021 рік: 01.02.- 1095,23 грн, 01.03. - 1203,11 грн, 01.04,- 1490,68 грн, 01.05. - 1486,21 грн, 01.06. - 1556,10 грн, 01.07. - 1516,80 грн, 01.08. - 1560,23 грн, 01.09. - 1565,83 грн, 01.10. -1531,80 грн, 01.11. -1583,85 грн, 01.12. -1534,48 грн;

2022 рік: 01.01. - 1591,70 грн, 01.02. - 1569,57 грн, 01.03. - 1431,40 грн, 01.04. - 1582,12 грн, 01.05. - 790,62 грн, 01.06. - 816,20 грн, 01.07. - 792,34 грн, 01.08 - 814,18 грн, 01.09 - 1574,78 грн, 01.10.- 1534,94 грн, 01.11. - 1579,38 грн, 01.12. - 1540,04 грн;

2023 рік: 01.01. - 1583,70 грн, 01.02 - 1577,58 грн, 01.03. - 1471,48 грн, 01.04. - 1679,59 грн, 01.05. - 1680,24 грн, 01.06. - 1793,18 грн, 01.07,- 1793,64 грн, 01.08. - 1852,14 грн.

Таким чином відповідач стверджує, за період із січня 2021 по 10 вересня 2023 року вона сплатила АТ «Універсал банк» кошти на загальну суму 45173,14 грн, які позивачем були зараховані не на погашення заборгованості по тілу кредиту, а на погашення відсотків, тому вважає, що вказану суму коштів слід зарахувати на погашення тіла кредиту.

Із вказаного Розрахунку заборгованості, зокрема, графи «Сума погашення за наданим кредитом» також вбачається, що на погашення безпосередньо тіла кредиту позивачем були зараховані кошти в розмірі 116 406,40 грн., що отримані від відповідача. Отже, загальна сума коштів, що була сплачена нею позивачу за вказаний період в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором становить 161 579,54 грн.

З огляду на вказане відповідач підтвердила, що між ним та Банком було укладено кредитний договір, проте не погоджується із визначеним Банком розміром заборгованості та вважає, що обґрунтована сума заборгованості по тілу кредиту, що лишилась недоплаченою позивачу, становить 17 729,54 грн, з наступного розрахунку: 62902,68 грн (сума тіла кредиту, що є предметом спору) - 45173,14 грн (кошти сплачені відповідачем, які безпідставно зараховані позивачем на сплату відсотків).

На підставі наведеного, відповідач зазначила, що вона визнає заборгованість в розмірі 17 729,54 грн., як суму коштів, що нею недоплачена позивачу в рахунок виконання умов заяви-анкети від 11 квітня 2020 року та визнає позовні вимоги в цій частині. В іншій частині просила позовні вимоги залишити без задоволення. При вирішенні судом питання про розподіл судових витрат, просила застосувати принцип пропорційності, передбачений п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягнувши з неї суму судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В направленій до суду відповіді на відзив, що надійшла 15 січня 2024 року представник позивача ОСОБА_2 зазначив, що відповідно до пункту 3 Анкети-заяви від 11 квітня 2020 року (надалі - Анкета-заява) підписанням договору ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості крени та Паспортом споживчого кредиту, які складають договір про надання банківських послуг (згідно вимог чинного законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку (затверджені Протоколом Правління АТ «Універсал Банк» №11 від 25.03.2020 p., які набули чинності 30.03.2020 року та діяли на момент підписання Анкети-заяви). Також відповідач підтвердила, що вищевказані документи зрозумілі їй та не потребують додаткового тлумачення. Саме в Умовах, Тарифах та Паспорті споживчого кредиту встановлена процентна ставка, пеня, комісія (пункт Тарифи). Договір є обов`язковим для виконання. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підписанням анкети-заяви Відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови. Відтак, відсутність підпису Боржника на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою Monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про неукладеність договору про споживчий кредит. Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Боржник висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку "monobank" шляхом застосування клієнтом та Банком електронного цифрового підпису. Так, з метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації AT «Універсал Банк» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер OTP-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку «Monobank» OTP-паролю, який попередньо був надісланий Банком на зазначений номер. Відповідач повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає AT «Універсал Банк» за Договором про надання банківських послуг «Monobank», у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено OTP-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер. Успішно пройшовши процедуру ідентифікації, відповідач 11 квітня 2020 року успішно пройшла процедуру верифікації та підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг MONOBANK | Universal Bank.

Представник позивача наголошує, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Таким чином, відсутність згоди клієнта з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank» шляхом накладення електронного підпису унеможливлює подальший перехід на наступний етап входу у головне меню застосунку «Monobank». Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження також не є можливим. Тобто лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку «Monobank» та подальше проведення банківських операцій, у тому числі отримання кредиту. В свою чергу використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою, отже остання, на думку сторони позивача, намагається приховати фактичні обставини справи, заперечуючи надання згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку «Monobank», оскільки без такої згоди вона не мала би технічної можливості жодним чином користуватися додатком «Monobank» та отримати кредит. Отже, заповненням анкети-заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 11 квітня 2020 року, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавдем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням електронного підпису.

Представник позивача також вказує, що відповідачем у поданому відзиві на позов не враховано, що його посилання на позиції Верховного Суду не стосуються проекту "monobank", адже інші банки мають відділення, а проект "monobank" має особливість, котра полягає у тому, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень, тому Банк використовує саме електронні договори. Відтак, правові висновки, викладені у вказаних відповідачем постановах, в тому числі у постанові Верховного суду від 03 липня 2019 року по справі № №342/180/17 не можуть бути застосовані в межах цієї справи, з огляду на відсутність подібності встановлених судом правовідносин.

З огляду на наведене, твердження відповідача про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту умови кредитування спростовуються накладеним у застосунку Monobank електронним цифровим підписом відповідача про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту. У вищевказаних документах містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту. Таким чином, укладення між Банком та ОСОБА_1 договору про надання кредиту в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». У підписаній анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях.

Представник позивача зауважив, що використання кредитних коштів відповідачем підтверджується випискою про рух коштів, відповідно до якої кредитний ліміт Боржника складає 50 000 грн. Відповідно до означеної виписки про рух коштів баланс на рахунку відповідача складає (мінус) - 12 902,68 грн., а всього заборгованість становить 62 902,68грн. та складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 50 000,00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 12 902,68 грн.

Овердрафт - (мінус) 12 902.68 грн. виникає наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, при цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення відсотків за користування кредитним лімітом та неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково на власний розсуд здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість.

Заперечуючи проведений відповідачем розрахунок, представник позивача зауважив, що відповідно до виписки про рух коштів по картковому рахунку, відкритому на ім`я відповідача, всього за весь час користування нею карткою було проведено поповнень карткового рахунку на суму 154 872,51 грн.; за весь час користування карткою боржником було проведено витрат по картці на суму 217 775,19 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку становить 62 902.68 грн. (217 775.19 грн. - 154 872.51 грн. = 62 902.68 грн.).

Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. В свою чергу внесення відповідачем коштів на поповнення рахунку свідчать про те, що вона усвідомлювала, що винна Банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів.

На підставі викладеного, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

22 січня 2024 року від відповідача на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких остання просила за результатом розгляду справи позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з неї на користь позивача 17729 грн. 54 коп. в рахунок недоплаченої заборгованості по тілу кредиту, а судові витрати стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог з підстав, що викладені нею у відзиві. Окрім того наголошує, що копія анкети заяви від 11 квітня 2020 року не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів за кредитним договором. Відтак, вважає, що позивачем не спростовано безпідставне зарахування сплачених нею коштів у розмірі 45173 грн. 14 коп. на рахунок погашення непогоджених процентів за договором від 11 квітня 2020 року.

07 лютого 2024 року на адресу суду надійшли письмові пояснення, направлені представником позивача, відповідно до яких останній просив позов задовольнити у повному обсязі з підстав, аналогічним тим, що наведені ним у позовній заяві та відповіді на відзив. Крім того вказав, що викладені відповідачем заперечення щодо сум коштів, які підлягають до стягнення та їх правове обґрунтування не відповідають дійсності. Проведений відповідачем аналіз сум заборгованості жодним первинним документом не підтверджений. Наголошує, що відповідачем до суду не було надано жодного первинного документа на підтвердження свого розрахунку. Відтак, враховуючи, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла непогашена заборгованість у розмірі, вказаному в позовній заяві.

Сторони в судове засідання не з`явились.

У судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши у поданій до суду заяві, що не заперечує проти розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак представник відповідача - адвокат Петренко О.В. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справ без участі сторони відповідача, позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 17729 грн. 54 коп., в решті позову просив відмовити, а судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, враховуючи позицію представника позивача та відповідача, викладені письмово, суд приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою їх забезпечення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки монобанк. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках «Monobank» за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Особливістю проекту «Monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та реєстраційного номера облікової картки платника податків мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт.

Тобто, правова природа договору, укладеного через мобільний застосунок «Monobank», полягає у приєднанні до його умов шляхом накладання власного електронного підпису, чим підтверджується згода споживача.

Укладений між сторонами даної справи договір має специфіку, не властиву укладенню кредитних договорів у паперовому вигляді. Банківське обслуговування клієнтів здійснюється дистанційно, без відділень, а тому споживач самостійно розпоряджається наданими йому коштами.

Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

З матеріалів справи вбачається, що 11 квітня 2020 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до позивача та підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за умовами якої просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у Мобільному додатку відповідно до умов Договору та наведених у Анкеті-заяві умов (а.с. 16).

Анкета-заява містить детальну інформацію щодо особи ОСОБА_1 , зокрема дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. Окрім того, в Анкеті-заяві також містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані нею та надані до Анкети в електронному вигляді.

В Анкеті-заяві також міститься прохання ОСОБА_1 відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

Проставлянням власноруч свого підпису ОСОБА_1 погодилася, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Підписанням цього договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Крім цього, вона беззастережно погоджується з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє їй шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток п. 3 анкети-заяви.

Таким чином, ОСОБА_1 , підписавши Анкету-заяву від 11 квітня 2020 року, надала право Банку змінювати розмір кредитного ліміту в односторонньому порядку.

У пункті 6 Анкети-заяви клієнт просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги, у тому числі його електронний підпис, обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть йому відкриті в Банку. Засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем з наведенням буквено-цифрового коду, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки з власноручним підписом на документах та на паперових носіях. Підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного цифрового підпису.

Дана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг містить особистий підпис відповідача ОСОБА_1 , підписанням цієї Анкети-заяви остання підтвердила факт передачі їй другого примірника Анкети-заяви, платіжної картки «Monobank» та Тарифів.

При цьому суд наголошує, що підписанням вказаної Анкети-заяви відповідачем засвідчено генерацію ключової пари з особистим електронним ключем та відповідним йому відкритим ключем, реквізити якого містяться в анкеті-заяві. Відтак визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви).

Отже, підписанням анкети - заяви позичальник підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 11 квітня 2020 року (дата укладення договору), а також засвідчила, що вона повідомлена Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з пунктом 14 Положення про застосування електронного підпису та електронної печатки в банківській системі України, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про застосування електронного підпису в банківській системі та електронної печатки в банківській системі України» використання удосконаленого електронного підпису, удосконаленої електронної печатки та простого електронного підпису здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим електронним підписом) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму.

З огляду на викладене, договір та Умови і правила обслуговування є правомірними, та вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18.

Крім того, суд констатує, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Банку за допомогою Логіну Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Отже, судом встановлено, що кредитний договір підписано за допомогою електронного підпису та він вважається таким, що укладений у письмовій формі відповідно до положень ст. ст. 205, 207 ЦК України.

Аналіз змісту умов договору засвідчує, що останній містить усі істотні умови для відповідного виду договору, з яких сторони досягли згоди.

Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.

Звертаючись до суду з цим позовом, банк надав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту, витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості тощо.

При цьому, суд звертає увагу, що без ознайомлення з Умовами і Правилами обслуговування, Тарифами унеможливлюється подальша активація карти через мобільний додаток та, відповідно, унеможливлюється використання послуг monobank.

Враховуючи, що послуги банку в проекті monobank надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд доходить висновку, що відповідач була ознайомлена з Умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви, та, відповідно до ст.ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, наведене свідчить про укладення сторонами в установлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов і Правил обслуговування рахунків, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.

Слід зазначити, що Умови і Правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» крім тих, що надавались та були отримані відповідачем ОСОБА_1 у мобільному додатку, перебувають в загальному доступі, розміщені на офіційному сайті фінансової установи та, в розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, іншу всю інформацію, необхідну для укладення договору, викладено у форматі PDF, з зазначенням рішень на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності, зокрема в даному випадку Умови та правила, які набрали чинності станом на дату укладення вищевкеазаного кредитного договору.

Також, в самому мобільному додатку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має постійний доступ.

Враховуючи те, що послуги Банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і Правила, які включають тарифи були надані відповідачці саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була ознайомленою саме з Умова і Правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Щодо нарахування відсотків, слід зауважити, що в пункті 3 Анкети-заяви від 11 квітня 2020 року сторонами окрім вищевказаного узгоджено відсоткову ставку у розмірі 3,2% на місяць (а.с. 16). Розмір відсотків також узгоджений і Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк».

Процентна ставка в процесі користування кредитною картою змінювалась, проте не перевищувала узгоджений в Анкеті-заяві від 11 квітня 2020 року розмір відсотків.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи сторони відповідача, що між сторонами не були узгоджені умови, строк та розмір нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Так, твердження відповідача ОСОБА_1 про відсутність ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, про відсутність повідомлення про сукупну вартість кредиту, умови кредитування, спростовуються наявністю накладеного нею у застосунку «Monobank» електронного цифрового підпису про згоду з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, в яких відповідно до ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734- VIII містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-IV а також з урахуванням особливостей, передбачених Законам України «Про електронну комерцію» № 675-VІІІ. Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» № 851-ІV).

Таким чином, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 11 квітня 2020 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, умови якого позивачем були виконані.

Відтак, суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин висновків зроблених Верховним Судом в тому числі у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 про те, що за відсутності підпису позичальника на Умовах та правилах надання банківських послуг їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки цей висновок зроблений судом касаційної інстанції щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами та сторонами, зокрема у кредитних відносинах, які виникли на підставі договору, укладеного у письмовій формі відповідно до частини 2 статті 207 ЦК України.

Відповідачем не заперечувався факт укладення кредитного договору та отримання нею коштів. Відповідач ОСОБА_1 визнає, що вона отримала кошти та використовувала їх на власні потреби з частковим їх поверненням.

Отже, після підписання Анкети-заяви у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у Банку виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з оплати послуг Банку, що виникають в результаті використання платіжних карток, та повернення кредиту.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Крім того згідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З розрахунку позивача та виписки про рух коштів, яка за своєю суттю є первинним банківським документом, вбачається, що відповідач користувалася карткою monobank за рахунок кредитних коштів. Усі платежі щодо використання коштів, відображені у виписці по рахунку.

Даний розрахунок заборгованості суд визнає достовірним та правильним, приймаючи до уваги як належний та допустимий доказ, що відповідає вимогам ст.ст. 78-80 ЦПК України, оскільки вказаний розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розрахунок нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Крім того позивачем надано довідку про рух коштів по картковому рахунку боржника ОСОБА_1 за період з 11 квітня 2020 року по 10 вересня 2023 року (а.с. 60-84), що підтверджує отримання та користування кредитом боржником, а також те, що після отримання банківської картки боржник ОСОБА_1 здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти та здійснювала їх часткове погашення.

Звертаючись до суду з позовом, Банк просив стягнути з відповідача 62902 грн. 68 коп., зазначивши, що вказана сума коштів є загальним залишком заборгованості за кредитом, а саме тілом кредиту станом на 10 вересня 2023 року.

В подальшому, Банк у відповіді на відзив зазначив, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, яка додана до позову баланс на рахунку відповідача становить (мінус) - 12 902,68 грн., тобто заборгованість складає 62 902,68 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 50 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 12 902,68 грн.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд зазначає, що розмір заборгованості по кредиту у розмірі 62902 грн. 68 коп. відповідачем будь-якими контррозрахунками не спростовано та не надано суду доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором у вказаній вище сумі. Відтак, відповідачем не доведено, що заборгованість за тілом кредиту становить суму 17729 грн. 54 коп.

В свою чергу, позивач надав у якості доказів виписки з особового рахунку (виписки про рух коштів на рахунку) боржника. Вищевказані виписки підтверджують отримання, користування кредитом Боржником, а також те, що після отримання банківської картки боржник здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти.

Вищевказане кореспондується з позицією Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року по справі № 200/5647/18, провадження № 61- 9618св19, виписка по картковому рахунку, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 464/4985/15-ц, провадження № 61-43538св18, твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. У позиції Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження 61-40036св18, Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши надані в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання щодо погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 10 вересня 2023 року має заборгованість по тілу кредиту в розмірі 62902 грн. 68 коп., відтак суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 квітня 2020 року в загальній сумі 62902 грн. 68 коп.

Інші доводи сторін, які наведені у позові, відзиві на позов та відповіді на відзив не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та, керуючись ст. 3, 6, 15, 16, 256-258, 260, 261, 263, 267, 509, 526, 546, 549-551, 610, 611, 616, 624, 627, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11 квітня 2020 року, яка станом на 10 вересня 2023 року становить 62902 гривні 68 копійок та судовий збір у розмірі 2684 гривні, а всього - 65586 (шістдесят п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят шість) гривень 68 (шістдесят вісім) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 листопада 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження за адресою: вул. Автозаводська, 54/19, м. Київ, 04114

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий: Ю. В. Крива