ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Чернівці

Справа № 714/719/24

Провадження №22-ц/822/878/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Височанської Н.К., Лисака І.Н.,

секретар Факас І.В.,

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - орган опіки та піклування Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 ,

розглянувши цивільну справу за апеляційної скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року, головуючий у І-й інстанції ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає психічним захворюванням у формі судинна деменція вираженого ступеню внаслідок органічного ураження ЦНС, є інвалідом другої групи довічно. Стан її здоров?я з кожним днем погіршується.

Просив визнати недієздатною ОСОБА_2 та встановити над нею опіку, призначивши його опікуном над хворою бабусею.

Рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 недієздатною. Встановлено над ОСОБА_2 опіку та призначено їй опікуна ОСОБА_1 .

Встановлено строк дії рішення суду про визнання ОСОБА_2 недієздатною - два роки з дня набрання рішенням законної сили.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду та турботи, інших осіб, окрім заявника, які б мали можливість доглядати за нею, немає.

Визнання ОСОБА_2 недієздатною відповідає її інтересам, оскільки вона потребує стороннього піклування та догляду.

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року в частині призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Апелянт посилається на те, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, ухвалено з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зазначає, що вказане судове провадження було ініційовано виключно з однією метою - штучного створення формальних підстав для звільнення з військової служби та ухилення від виконання своїх конституційних обов`язків.

ОСОБА_1 , як на момент розгляду його заяви у суді, так і на даний момент є військовослужбовцем Збройних Сил України, який призваний на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу Збройних Сил України та військової частини НОМЕР_1 . Звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , заявник мав на меті встановлення факту опікунства над недієздатною особою, а після ухвалення судом першої інстанції судового рішення про задоволення таких вимог пред`явив до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби.

ОСОБА_1 , який на момент розгляду справи, являючись військовослужбовцем, який проходить військову службу по мобілізації, використовує приватно-правовий інструментарій для здійснення спроби звільнення (ухилення) від конституційного обов`язку, передбаченого статтею 65 Конституції України.

Суд першої інстанції прийняв судове рішення, яке стосується порядку звільнення військовослужбовця з військової служби, а отже це стосується прав та обов`язків військової частини НОМЕР_1 , у складі якої ОСОБА_1 проходить військову службу, виконує військовий обов`язок із оборони України, виконання якого забезпечується військовим командуванням.

У відзиві на апеляційну скаргу Острицька сільська рада Чернівецького району Чернівецької області просить апеляційне провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи - військової частини НОМЕР_1 , на рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року закрити, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №353 від 29.04.2024 року. За вказаною адресою разом із ОСОБА_2 проживає фактично без реєстрації також її онук ОСОБА_1 , що підтверджується Актом про встановлення факту проживання без реєстрації від 30.04.2024 року №362.

Згідно з Консультативним висновком спеціаліста ОСОБА_4 від 10.04.2024 року, хвора ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад здоров`я - виражена судинна деменція. Хворіє вже багато років. Її хвороба характеризується тотально зниженою пам`яттю, що стало виражено спостерігатись після органічного ураження головного мозку, маючи інфаркт головного мозку внаслідок тромбозу церебральних артерій. Хвора не спілкується, безпорадна, не готує їсти, серед родичів впізнає лише заявника та її сина ОСОБА_5 . Хвора потребує постійного стороннього догляду та нагляду.

За висновком судово-психіатричної експертизи ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» № 848 від 17.06.2024 року, експертом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє стійким психічним захворюванням у формі вираженої судинної деменції.

Судом першої інстанції встановлено, що інших родичів та членів сім`ї у ОСОБА_2 , які могли б надати їй сторонній догляд і нагляд, окрім заявника ОСОБА_1 , немає.

Відповідно до Подання № 903 від 21.06.2024 року, виданого виконавчим комітетом Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, орган опіки та піклування пропонує Герцаївському районному суду призначити опікуном онука ОСОБА_1 над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі визнання її судом недієздатною.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Конституцією України закріплено основні засади судочинства (частина 2 статті 129). Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист, зокрема на забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду та перегляд оскаржуваного рішення в апеляційному порядку.

Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує, у тому числі відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина, держави.

Відповідно до частини 1 статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною 3 статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 351/592/18 вказано, що на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у його мотивувальній частині містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи, або у його резолютивній частині суд зазначив про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 03 квітня 2024 року у справі № 916/4093/21.

Відповідно до пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Отже, в результаті ухвалення судового рішення про призначення ОСОБА_1 опікуном щодо своєї рідної бабусі ОСОБА_2 , суд вирішив питання щодо обов`язку військової частини звільнити заявника з військової служби та законного інтересу військової частини у проходженні ОСОБА_1 військової служби в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).

Суд, за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу (частина 2 статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах 2-5 статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно статті 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (стаття 65 Конституції України).

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_1 до суду першої інстанції так і на момент її перегляду в апеляційному порядку, останній є військовослужбовцем Збройних Сил України та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 червня 2024 року №174 зарахований до списків особового складу.

Звертаючись до суду з заявою про призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 та після ухвалення судом першої інстанції судового рішення про задоволення таких вимог, заявник подав до військової частини рапорт про звільнення з військової служби на підставі цього рішення у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаної судом недієздатною, в якої не здійснюється опіка іншими особами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

З урахуванням обставини проходження ОСОБА_1 військової служби та безпосереднього виконання ним обов`язків за місцем несення служби, реалізація права ОСОБА_1 бути опікуном недієздатної ОСОБА_2 можлива лише за умови звільнення з військової служби.

Оскільки ОСОБА_1 з 13 червня 2024 року зарахований до списків особового складу та проходить військову службу, вказана обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 червня 2024 року в справі № 742/887/23.

З урахуванням наведеного, доводи відзиву на апеляційну скаргу про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з тим, що апелянт не довів, що є заінтересованою особою у справі, є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 слід скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Разом з тим, суд зобов`язаний встановити опіку над недієздатним.

В цьому випадку обов`язки опікуна над недієздатним тимчасово покладаються на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатного, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку визначеному законом.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 27 червня 2024 року в частині призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 відмовити.

Покласти обов`язок опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на Виконавчий комітет Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області як орган опіки та піклування, до вирішення питання про призначення опікуна у визначеному законом порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий І.М. Литвинюк

Судді: Н.К. Височанська

І.Н. Лисак