Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1698/21
Провадження № 2/945/156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю: секретаря судового засідання Карабут В.В.; представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (бере участь поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.); відповідача ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, -

встановив:

12 вересня 2021 року ОСОБА_1 (далі - відповідач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі - відповідач) про оспорювання батьківства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що з 02 грудня 2006 року до 29 серпня 2011 року вони з відповідачем ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила дочку ОСОБА_6 . У свідоцтві про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_1 , згідно з положеннями ст. 122 Сімейного кодексу України.

Позивач зазначив, що між ним і дочкою ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , немає біологічної спорідненсості, у зв`язку з чим позивач просив суд виключити відомості про нього, як батька з актового запису № 01 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області, складеного 18 січня 2010 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, у вказаній цивільній справі відкрито провадження. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2023 року, під час підготовчого провадження, задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової молекулярно - генетичної експертизи; у даній цивільній справі призначено судову молекулярно - генетичну експертизу, з метою визначення біологічної спорідненості між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно криміналістичному центру МВС України. Провадження у справі № 945/1698/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, зупинено на час проведення експертизи; справу направлено до експертної установи.

27 жовтня 2023 року на адресу суду з Миколаївського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України без виконання повернуто матеріали цивільної справи № 945/1698/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31 жовтня 2023 року провадження у цивільній справі № 945/1698/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, поновлено.

26 листопада 2023 року ОСОБА_2 - представник позивача ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» сформував до Миколаївського районного суду Миколаївської області заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2023 року задоволено заяву ОСОБА_2 - представника позивача ОСОБА_1 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/1698/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та призначити справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, але підтвердила, що позивач ОСОБА_1 не є батьком її дочки ОСОБА_6 , заперечувала проти проходження дочкою Іриною молекулярно - генетичної експертизи, з метою визначення біологічної спорідненості з позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд заслухав у судовому засіданні представника позивача та відповідача, роз`яснив відповідачу наслідки ухилення від участі в експертизі, дослідив наявні у справі письмові докази, та суд дійшов такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_7 , про що 18 січня 2010 року складено відповідний актовий запис № 01.

Батьком у свідоцтві про народження неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записаний ОСОБА_1 ; матір`ю дитини у свідоцтві про народження неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записана ОСОБА_8 , що підверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с.13).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 27 лютого 2018 року змінила прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 розірвано заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 01 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 29 серпня 2011 року (а. с. 12 і на звороті).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці .

Відповідно до ч. 7 ст 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За загальним змістом СК України, батьківські обов`язки у особи відносно дитини виникають з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акту про визнання особи батьком. При цьому такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.

Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство.

Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (частина перша статті 122 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Разом з тим згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. ст. 122, 124, 126 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною.

За змістом зазначеної норми сімейного права, при оспорюванні батьківства вирішальним є встановлення кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини і дитиною.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття, до вимоги чоловіка про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Дана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року № 686/3582/16-ц (Касаційний цивільний суд).

Відповідно до п. 11. постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова), оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з цим, порядок призначення судової експертизи у науково - дослідних судово - експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Науково - методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, іншими нормативно - правовими актами з питань судової експертизи.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово - біологічної (судово - генетичної) експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації N 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Таким чином, висновок судово - біологічної (судово - генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно з ч. 4, п. п. 3-5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Верховного Суду (Касаційний цивільний суд) від 24 листопада 2021 року №761/27802/19.

В роз`ясненнях, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», вказано на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз.

Судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово - біологічної (імунологічної, судово - генетичної) експертизи.

Доведення обставини, чи є позивач ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що оспорюється позивачем у цій справі, має істотне значення для її вирішення, зазначений факт може бути встановлено чи спростовано, зокрема шляхом отримання результатів молекулярно - генетичної експертизи.

Висновок судової молекулярно - генетичної експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання/оспорювання батьківства, оскільки ДНК - тест є єдиним науковим методом точного встановлення/спростування батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Як вже зазначалося вище, ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2023 року задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі судової молекулярно - генетичної експертизи; у даній цивільній справі призначено судову молекулярно - генетичну експертизу, з метою визначення біологічної спорідненості між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і малолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно криміналістичному центру МВС України.

При цьому, відповідач ОСОБА_3 до Миколаївського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України для надання зразків біологічного матеріалу (крові або зразок букального епітелію) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не з`явилася.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦК України).

Постановою Верховного Суду від 24 листопада 2021 року № 761/27802/19 визначено, що матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. Експерт не має права з власної ініціативи збирати матеріали для проведення експертизи, розголошувати відомості, що стали йому відомі у зв`язку з проведенням експертизи, або повідомляти будь - кому, крім суду та учасника справи, на замовлення якого проводилася експертиза, про її результати. Призначений судом експерт не має права спілкуватися з учасниками судового процесу поза межами судового засідання, крім випадків вчинення інших дій, безпосередньо пов`язаних із проведенням експертизи.

При цьому, відповідач (належним чином повідомлений) разом із дитиною не з`явився до експертної установи для надання біологічного матеріалу (крові або зразка букального епітелію) для проведення судової молекулярно - генетичної експертизи (експертизи ДНК).

У пункті 11 Постанови роз`яснено, що оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини.

Отже, предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

При ухваленні рішення суд констатує, що позивач ОСОБА_1 доклав можливих зусиль для доведення відсутності кровного споріднення між ним та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої він записаний згідно з актовим записом № 01 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області, складеного 18 січня 2010 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, при цьому відповідач ОСОБА_3 ухилилась від проходження експертизи, яка могла б із значним ступенем вірогідності підтвердити чи спростувати наявність кровного споріднення між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що слідує з повідомлення судового експерта Миколаївського науково - дослідного експертно криміналістичного центру МВС України про неможливість проведення експертизи від 20 жовтня 2023 року № СЕ - 19/115-23/8221-БД (а. с. 90 і на звороті).

Доказів на спростування доводів позивача судом не встановлено і відповідачем суду не представлено.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Згідно з п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 719/4940, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. п. 2.13, 2.13.1, 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

На підставі рішення суду про оспорювання батьківства в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно з зазначеними в рішенні суду.

Оскільки, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення позовних виог у повному обсязі, задоволенню також підлягає і вимога позивача щодо виключення відомостей про позивача, як батька з актового запису № 01 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області, складеного 18 січня 2010 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову за квитанцією про сплату № 78931 від 26 серпня 2021 року, у розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства, - задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Бутенки, Кобеляцького району Полтавської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) як батька з актового запису № 01 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області, складеного 18 січня 2010 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Миколаївському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з урахуванням внесених змін, видати нове свідоцтво про народження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт НОМЕР_5 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця с. Бутенки, Кобеляцького району Полтавської області (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією про сплату № 78931 від 26 серпня 2021 року, у розмірі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду про оспорювання батьківства після набрання ним законної сили надіслати Миколаївському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для внесення зазначених вище змін до актового запису № 01 про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Шостакове, Миколаївського району Миколаївської області, складеного 18 січня 2010 року Виконавчим комітетом Шостаківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова

Повне рішення складено 08 жовтня 2024 року