КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/2971/24 Головуючий у І інстанції Колесник О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ПрАТ «СГ «ТАС» звернулось до суду з даним позовом, який обґрунтовано тим, що між ПрАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «ОТП «Лізинг» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № FA-00034006 та додаткову угоду щодо страхування відповідного переліку ТЗ № FA-00125856. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_1 .

10 лютого 2021 року о 12 год. 50 хв., по вул. Червоноткацькій, 94 в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Оскільки даний випадок є страховим, ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі страхового акту № 14172/01/921 від 19 травня 2021 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 56 320,14 грн.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН», останнє здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС» в межах ліміту за полісом № 148115216 в розмірі 8 783,28 грн.

Оскільки, страховиком винуватця ДТП відшкодовано позивачу не всю суму збитку, позивач вважає, що ПрАТ «СГ «ТАС» має право вимагати від відповідача, як винуватця ДТП, відшкодування різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та розміром фактично понесених збитків.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СГ «ТАС» 47536,86 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації, а також судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» суму матеріальної шкоди в порядку суброгації в розмірі 47 536,86 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028,00грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання судом вимог процесуального законодавства, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Зокрема в доводах апеляційної скарги зазначає, що ТДВ «СК «ГАРДІАН» повністю відшкодувало збитки згідно дефектної відомості і акту оцінки збитку.

Розрахунок вартості ремонту від ПрАТ «СГ «ТАС» не співпадає з розрахунком вартості ремонту ТДВ «СК «ГАРДІАН», але повністю покривається лімітом по відшкодуванню матеріальної шкоди за договором страхування.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає твердження позивача про недостатність страхової виплати для повного відшкодування шкоди такими, що не відповідають дійсності, оскільки оцінка завдання шкоди страховими компаніями проходить по одній методиці.

ОСОБА_1 звертає увагу апеляційного суду на те, що франшиза за договором страхування становить 2600,00 грн, які останній готовий сплатити, а завдану шкоду сплатило ТДВ «СК «ГАРДІАН», до якої ніяких претензій щодо неправильної оцінки ПрАТ «СГ «ТАС» не пред`являло.

Відзиву на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходило.

Відповідно до ч. 3ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 листопада 2018 року між ПрАТ «СГ «ТАС» та ТОВ «ОТП «Лізинг» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту№FA-00034006 та додаткову угоду щодо страхування відповідного переліку ТЗ №FA-00125856. Предметом договору є страхування транспортного засобу «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_1 .

10 лютого 2021 року о 12 год. 50 хв., по вул. Червоноткацькій, 94 в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 03 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «Citroen Jumper», д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Оскільки даний випадок є страховим, ПрАТ «СГ «ТАС» на підставі страхового акту № 14172/01/921 від 19 травня 2021 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 56320,14 грн.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «ГАРДІАН», останнє здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «СГ «ТАС» в межах ліміту за полісом № 148115216 в розмірі 8 783,28 грн.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач просив стягнути з відповідача суму майнової шкоди в розмірі 47536,86 грн, як різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СГ «ТАС», в рахунок відшкодування вартості майнового збитку, завданого власнику автомобіля «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує повернуту позивачу ТДВ «СК «ГАРДІАН», як страховиком винуватця ДТП, суму страхового відшкодування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України).

У разі наявності юридичних фактів, передбачених статтею 993 ЦК України, відбувається перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: від потерпілого (страхувальника) переходить страховику право вимоги до особи, відповідальної за завдання шкоди. Страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває права кредитора в частині фактичних витрат. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик. Вживання терміну «перехід» означає, що право вимоги існувало раніше та продовжує існувати, але переходить від однієї особи до іншої, відповідно - від потерпілої особи у деліктному зобов`язанні до страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що «стаття 1191 ЦК Українита стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією».

Таким чином, відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до ПрАТ «СГ «ТАС» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за шкоду, в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 2 ст. 1192 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом ПрАТ «СГ «ТАС» вказує про те, що згідно з умовами Договору добровільного страхування наземного транспорту №FA-00034006 та Додаткової угоди щодо страхування відповідного переліку ТЗ FA-00125856, на підставі страхового акту №14172/01/921 від 19 травня 2021 року, заяви про страхове відшкодування, розрахунку та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Citroen Jumper», державний номерний знак НОМЕР_1 склав 56320,14 грн.

Вказану суму позивач відшкодував потерпілому власнику транспортного засобу. Після цього, позивач звернувся до ТДВ «СК «ГАРДІАН», де на момент ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації.

ТДВ «СК «ГАРДІАН» виплатило страхове відшкодування за полісом N° 148115216 в розмірі 8783,28 грн, що підтверджується платіжним дорученням N° 19517 від 13 серпня 2021 року.

Отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 56 320, 14 грн, при цьому частину шкоди в сумі 8 783, 28 грн покрито ТДВ «СК «ГАРДІАН», різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 47 535,86 грн = 56 320, 14 грн - 8 783, 28 грн.

Тобто позивач у повному обсязі здійснив відшкодування шкоди, завданої з вини відповідача та набув право зворотної вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 47 535,86 грн.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15 розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі статтею 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічні по суті висновки викладено, зокрема й в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 497/470/2021.

Тобто, якщо особа, яка завдала шкоди, буде вважати, що страховик порушив умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та здійснив потерпілому, в нашому випадку страховику потерпілого, страхову виплату не в повному обсязі, то він не позбавлений можливості це оспорити.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 вересня 2022 рокує законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування чи зміни відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар