ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4842/24 Справа № 214/7490/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/7490/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 11 грудня 2023 року,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2004 року її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб. 08 червня 2012 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09 жовтня 2006 року по справі №2-2776/2006 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) щомісяця на утримання ОСОБА_1 до досягнення нею повноліття.

З урахуванням того, що між батьками склалися складні відносини, позивач з часу розірвання шлюбу між ними не проживала з батьком, весь час проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

З 07 вересня 2022 року ОСОБА_1 навчається в Криворізькому навчально-науковому інституті Донецького державного університету внутрішніх справ. Термін навчання закінчується 04 липня 2025 року. Мати допомагає, але її заробітної плати не вистачає, відповідач у справі в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на користь позивача. У зв`язку із чим вона звернулася до суду з вищевказаним позовом.

У зв`язку з викладеним просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, як на доньку, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму, до закінчення навчання у Криворізькому навчально-науковому інституті Донецького державного університету внутрішніх справ, чи до досягнення нею 23-річного віку.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з моменту винесення рішення суду і до закінчення навчання в навчальному закладі, але не більш як до досягнення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23-річного віку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що обов`язок щодо сплати аліментів на навчання виникає за умови, що батьки зможуть надавати таку допомогу та дитина потребує матеріальної допомоги. Також судом не враховано, що він не має змоги надавати матеріальної допомоги повнолітній доньці, оскільки сам потребує допомоги. Не взято до уваги, що позивачка не потребує матеріальної допомоги, оскільки навчається на бюджетній формі навчання безкоштовно, отримує стипендію та проживає у матері.

Посилається, що судом першої інстанції не враховано, що позивачка не надала докази на підтвердження витрат на навчання та про те, що вона потребує матеріальної допомоги. Також відсутні обґрунтування розміру аліментів.

Посилається, що він не має змоги сплачувати аліменти та надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу, оскільки є пенсіонером, має ІІІ групу інвалідності з 2009 року безстроково, єдиним його доходом є пенсія. Судом першої інстанції не врахований його стан здоров`я, що потребує значних фінансових витрат на лікування.

Вважає позовні вимоги ОСОБА_4 необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чепурнов В.І., посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 наводить обґрунтування аналогічні доводам апеляційної скарги та просить скасувати рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 , підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки № 6/190 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 є курсантом, на 2-му курсі денної форми здобуття освіти Криворізького навчально-наукового інституту Донецького державного університету внутрішніх справ за кошти державного бюджету. Загальний термін навчання становить 3 роки, закінчується 04.07.2025 року.

Відповідно інформації Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області ОСОБА_2 за листопад 2023 року отримує регресну виплату в розмірі 8756, 57 грн. та пенсію за віком у розмірі 14 778,62 грн.

Крім того, ОСОБА_2 є пенсіонером, вид пенсії: за віком, інвалід ІІІ групи, професійне захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 .

Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №649857 ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи безстроково.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір аліментів, які належить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання як на доньку, яка продовжує навчання, суд першої інстанції врахував взаємний обов`язок батьків по утриманню батьками дитини та реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Суд врахував, що позивачка отримує стипендію, перебуває на повному державному забезпеченні на час навчання, а потреби, пов`язані з навчанням не такі значні як зазначила позивачка. Також суд першої інстанції врахувавши, що відповідач є пенсіонером, отримує пенсію, дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки. Поряд з цим судом першої інстанції враховано стан здоров`я відповідача, що беззаперечно потребує фінансових витрат на лікування. З огляду на вказане суд першої інстанції ухвалив, що буде справедливим стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду, так як його суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.1 ст.141, 142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Відповідно ч.3 ст.12, ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Під час вирішення спору, судом першої інстанції вірно враховано, що позивачка ОСОБА_1 в період з 07 вересня 2022 року по 04 липня 2025 року навчається за денною формою здобуття освіти, що позивач отримує стипендію, перебуває на повному державному забезпеченні на час навчання, а потреби, пов`язанні з навчанням, не такі значні, як вона зазначила. Відповідач є пенсіонером, отримує пенсію, а тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини. Поряд з цим, суд першої інстанції, врахувавши стан здоров`я ОСОБА_2 , що беззаперечно потребує фінансових витрат на лікування, дійшов обґрунтованого висновку, що буде справедливим стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника до закінчення навчання в навчальному закладі, але не більш як до досягнення 23 років.

Заперечення відповідача проти сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ґрунтуються на незгоді з висновками суду першої інстанції і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Доказів, які б свідчили про наявність на утриманні відповідача інших осіб, боргових зобов`язань тощо, підтверджень неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом першої інстанції, матеріали справи не містять.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста