Єдиний унікальний № 371/59/24
Номер провадження № 4-с/371/8/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Геліч Т.В.,

за участю секретаря судоовго засідання Семерей Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миронівка, скаргу боржника, ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Миронівського ВДВС в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Юлії Власової, стягувач ОСОБА_2 , про визнання рішення державного виконавця незаконним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 через свого предстваника ОСОБА_3 звернувся до Миронівського районного суду Київської області зі скаргою про визнання рішення державного виконавця незаконним та зобов`язання вчинити певні дії.

Скарга обгрунтована тим, що в провадженні державного виконавця Миронівського ВДВС в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власової Ю.П. знаходиться виконавче провадження ВП №74992331 з виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 27.02.2024 зі стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.01.2024 та до досягнення дитиною повноліття (виконавчий лист Миронівського районного суду Київської області №371/59/24 від 08.08.2024).

Заявник зазначив, що ним 13.09.2024 засобами поштового зв?язку було отримано довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15.08.2024 № 31664, відповідно до якого, заборгованість заявника складає 149450 грн.

Заявник також вказав, що державним виконавцем, при визначенні суми заборгованості, було враховано до сум заробітку (доходів) за січень-березень 2024 року, з яких обраховується розмір аліментів, суми поворотної фінансової допомоги, яка була надана боржником іншій особі, СФГ ОСОБА_5 .

Стверджує, що зазначені суми поворотної фінансової допомоги не є доходом боржника, не можуть враховуватись при визначенні суми аліментів відповідно до приписів цивільного та податкового законодавства.

Також, заявник зазначає, що являється фізичною особою-підприємцем з 04.04.2016 та платником податків 3 групи. Тому розмір його доходу підлягає обрахуванню виходячи із середньої заробітної плати по регіону, вважає, що заборгованість зі сплати аліментів на 30.06.2024 становить 36211 грн. 65 копійок., а не 149450 грн. Заявник, крім того, зазначає, що займається сільськогосподарською діяльністю, 14.08.2024 виявив, що його рахунки заблоковано. Оскільки господарська діяльність була паралізованою, для розблокування рахунків сплатив заборгованість, вказану у оскаржуваній довідці-розрахунку, копію якої одержав 15.08.2024 бухгалтер СФГ ОСОБА_5 . Оригінал довідки заявник одержав засобами поштового зв?язку (проста кореспонденція) лише 13.09.2024.

17.09.2024 заявник звернувся до Миронівського ВДВС в Обухівському районі зі скаргою на дії державного виконавця та проведення перерахунку заборгованості. Однак, 02.10.2024 одержав відповідь №38363 про те, що довідка підлягає оскарженню у строки, передбачені чинним законодавством.

За таких обставин, заявник вважає незаконною довідку розрахунок від 15.08.2024 № 31664, складену державним виконавцем Власовою Ю.П. (ВП №74992331) щодо заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 та просить її скасувати, врахувати вже примусово стягнуті грошові кошти з ОСОБА_1 у розмірі 113 238 (сто тринадцять тисяч двісті тридцять вісім) 92 грн. Одночасно зі скаргою, заявник, через представника, звернувся до суду із клопотанням про поновлення строку звернення зі скаргою.

Згідно з ухвалою суду від 14.10.2024, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду зі скаргою, задоволено, поновлено строк звернення до суду із даною скаргою, прийнято скаргу до провадження та призначено судове засідання на 31.10.2024.

30.10.2024 стягувач у виконавчому провадженні, ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_6 подала до суду заперечення на скаргу ОСОБА_1 , у якій просила відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні 31.10.2024 представник заявника ОСОБА_7 скаргу підтримала, з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець Миронівського ВДВС в Обухівському районі Центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилась, у поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Представник стягувача ОСОБА_6 взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (дистанційно), заперечив щодо задоволення скарги.

Вказав, що доводи скарги є необгрунтованими, недоведеними та безпідставними, оскільки довідка розрахунок не містить розбивки суми заборгованості за джерелами доходів, тому доводи боржника не є підтвердженими жодними доказами. Вказав, що відповідно до відповіді ДПС України N? 207277782 від 30.05.2024 року на запит державного виконавця, зазначено, що боржник у ВП N? 74992331 ( РНОКПП боржника , ОСОБА_8 ) отримує дохід від податкових агентів та є самозайнятою особою. Загальна сума за І квартал 2024 року ОСОБА_1 від податкових агентів становить 722 910,00 грн. Вказане, на думку пердставника, є підставою для висновку, що сума заборгованості ОСОБА_9 зі сплати аліментів на утримання дитини, зокрема за 1 квартал 2024 року, була розрахована державним виконавцем з урахуванням його реальних доходів, що виключає підстави для скасування довідки-розрахунку від 15.08.2024 року N? 31664. Також зазначив, що складання державним виконавцем довідки-розрахунку не за формою, визначеною Інструкцією з організації примусового виконання рішень, проте, враховуючи правильність розрахунку суми заборгованості боржника зі сплати аліментів, не є підставою для його скасування. Просив відмовити у задоволенні скарги.

У судове засідання, призначене на 07.11.2024, учасники процесу не з?явились, були повідомлені судом про час та місце з огляду справи належним чином.

На підставі ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції Українисудові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість рішень суду полягає у тому, що вони не можуть бути скасовані або змінені будь-якими адміністративними або державними органами, громадськими організаціями тощо та їх посадовими чи службовими особами; ці органи та особи не можуть винести іншого рішення у цій судовій справі; ці органи та особи не можуть приймати актів, що суперечать рішенню суду, виходячи із припущення про його неправильність; жоден орган, крім суду вищої інстанції, не може скасувати рішення суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких основних засад як верховенство права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість, об`єктивність, гласність та відкритість, розумність строків виконавчого провадження, співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно ч.1 до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист правлюдини іосновоположних свободгарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст.1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право на звернення із скаргою до суду передбачено ст. 447 ЦПК України. Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їхні права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що на примусовому виконанні в провадженні старшого державного виконавця Миронівського ВДВС в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власової Ю.П. знаходиться виконавче провадження ВП №74992331 з виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 27.02.2024 зі стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.01.2024 та до досягнення дитиною повноліття (виконавчий лист Миронівського районного суду Київської області №371/59/24 від 08.08.2024).

Із матеріалів справи вбачається, що 13.09.2024 заявником, ОСОБА_1 , засобами поштового зв?язку було отримано довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментіввід 15.08.2024 № 31664. Відповідно до розрахунку заборгованість заявника зі сплати аліментів станом на 14.08.2024 складає 149450 грн., зокрема, сума заробітку боржника за 2024 рік наступна: за січень - 234 508,73 грн.; лютий - 234 508,73 грн.; березень 234 508,73 грн.; квітень - 14 415,00 грн.; травень-серпень 14 490 грн. відповідно.

Як вказав заявник, державним виконавцем, при визначенні суми заборгованості, було враховано до сум заробітку (доходів) за січень-березень 2024 року, з яких обраховується розмір аліментів, суми поворотної фінансової допомоги, яка була надана боржником іншій особі, СФГ ОСОБА_5 : 1) Договір N?15/12-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2022 р. та Додаткова угода N?15/12-23 від 15.12.2023 р.; 2) Договір N?23/06-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 23.06.2022 р. та Додаткова угода N?23/06-23 від 23.06.2023 р.; 3) Договір N?15/08-23 про надання поворотної фінансової допомоги 15.08.2023 р. та Додаткова угода N?26/01-24 від 26.01.2024 р.

За даними договорами позивальник (фізична особа, ОСОБА_1 ) надає поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов?язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним Договором.

Так, ОСОБА_1 , передав грошові кошти в якості поворотної фінансової допомоги СФГ ОСОБА_5 , а СФГ ОСОБА_5 повертало їх йому готівкою і безготівково на рахунок ОСОБА_1 протягом строку дії Договору та додаткової угоди до нього (у разі їїукладення), зокрема:

100 000 грн. від 16.01.2024 р. за Договором за Договором N?15/12-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2022 р.

100 000 грн. від 19.01.2024 р. за Договором N?15/08-23 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.08.2023 р.

10 900 грн. від 29.03.2024 р. за Договором N?23/06-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 23.06.2022 р.

10 800 грн. від 30.04.2024 р. за Договором N?23/06-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 23.06.2022 р.

5 400 грн. від 31.07.2024 р. за Договором N?15/12-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2022 р.

8 700 грн. від. 28.06.2024 р. за Договором N?15/12-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2022 р.

100 000 грн. від 28.06.2024 р. за Договором N?15/08-23 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.08.2023 р.

8 600 грн. від 31.05.2024 за Договором N?15/12-22 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.12.2022 р.

100 000 грн. від 28.06.2024 р. за Договором N?15/08-23 про надання поворотної фінансової допомоги від 15.08.2023 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ про стягнення періодичних платежів, може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи), тобто до юридичної особи, де працює за трудовим договором боржник зі сплати аліментів.

Заходами примусового виконання рішень, є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

Згідно з приписами ст. 1046 ЦК України, договір позики передбачає, що одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти та інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і тієї ж якості.

Відповідно до п.14.1.257 ПК України, фінансова допомога це допомога, надана на безповоротній і поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсації у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов?язковою до повернення.

Сума поворотної фінансової допомоги, яку фізична особа отримує в якості повернення від юридичної особи отримувача протягом строку дії договору, тобто часу, упродовж якого юридична особа має повернути отриману допомогу, не є об`єктом оподаткування ПДФО, тобто не є доходом такої особи.

Відповідно до п.п. 1, п. 162.1. ст. 162 Розділу IV Податок на доходи фізичних осіб даткового кодексу України: платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела оходження в Україні, так і іноземні доходи. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються; суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору; сума заборгованості платника податку за укладеним ним цивільно-правовим договором, за якою минув строк позовної давності та яка перевищує суму, що становить 50 відсотків місячного прожиткового мінімуму, чинного для працездатної особи на 1 січня звітного податкового року, крім сум податкової заборгованості, за яким минув строк позовної давності згідно з розділом ІІ цього Кодексу, що встановлює порядок стягнення заборгованості з податків та зборів і погашення податкового боргу. Фізична особа самостійно сплачує податок з таких доходів та зазначає їх у річній податковій декларації. (п.164.2 ст. 164 ПК України).

Таким чином, якщо в договорі не передбачено винагороди, інших виплат, а лише сума, яка вийшла з рахунку і повернулась на рахунок фізичної особи в такому ж розмірі, то фізична особа не отримала доходу.

Питання отримання доходу підлягає розгляду лише для одержувача такої допомоги, і то лише у випадку, якщо одержувач прострочить її повернення на строк позовної давності (1095 днів в податковому законодавстві і відповідно 3 роки в цивільному).

Отже, сума поворотної фінансової допомоги, яка була повернута фізичній особі юридичною особою вчасно, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Згідно із п.п. 165.1.31 п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому або основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку.

Тобто, сума поворотної фінансової допомоги, яка була повернута фізичній особі юридичною особою вчасно, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а отже і не є доходом в розумінні законодавства про виконавче провадження.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було зроблено запит № 225541224 від 10.09.2024 до Державної податкової служби щодо доходів боржника за І квартал 2024 року, та отримано відповідь щодо сум та джерел доходів боржника ОСОБА_1 .

Із відповіді вбачається, що фізична особа підприємець ( ОСОБА_1 ) отримує доходи від податкового агента та є самозайнятою особою. Проте відповідь не містить інформації щодо деталізації коштів, які перераховані ОСОБА_1 .

Тобто, державним виконавцем не було встановлено, чи є ці суми доходом, який підлягав урахуванню під час визначення розміру аліментів.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заявник, ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем з місцезнаходженням АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та являється платником єдиного податку 3 групи (витяг №1007 з реєстру платників єдиного податку від 03.06.2024 ГУДПС у Черкаській області).

Згідно з нормами ПК України, фізична особа-підприємець, що перебуває на спрощеній системі оподаткування, веде спрощений облік доходів і витрат. Для таких осіб не передбачено визначення чистого доходу (офіційна позиція Державної одаткової служби викладена в Листі ДФС України від 11.11.2015 N?1 0480/П1/99-99-17-02-2-14 щодо розрахунку суми доходу фізичної особи - підприємця на спрощеній системі податкування з метою утримання аліментів).

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що оційснюється суб?єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно із п. 291.2 ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п. 297.1 ст. 297 ПК України, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п. 292.1 ст. 291 ПК України, доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній п. 292.3 цієї статті. При цьому, до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові плати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Згідно з п. 292.14 ст. 292 ПК України, визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб?єкту господарювання заресструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Тобто, фізична особа-підприємець, яка знаходиться на спрощеній системі оподаткування не вираховує свій чистий дохід і, відповідно, не здійснює оподаткування чистого доходу, а сплачує фіксовану суму податку в залежності від групи, яку вона обрала.

Натомість, чистий дохід (доходи - витрати), розраховується для фізичних осіб та для ФОП, які не обрали спрощену систему оподаткування. Так, відповідно до ст. 164 ПК України, базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України, об?єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов?язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Згідно з ч.1 ст.195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається, виходячи із середньої заробітної плати працівника, для даної місцевості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина 3 статті 195 Сімейного кодексу України).

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 квітня 2021 року у справі № 759/1727/16, поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується, виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень. Сам розмір середньої заробітної плати, як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713.

Відповідно до Закону України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни», фізичні особи, фізичні особи-підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи.

Таким чином, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників.

Отже, у державного виконавця не було правових підстав розраховувати заборгованість за аліментами у виконавчому провадженні, починаючи з І кварталу 2022 року, іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника по Миронівському району Київської області, офіційно оприлюдненої органом статистики.

Аналогічні правові висновки зроблено в постанові Верховного Суду від 02 червня 2023 року у справі № 348/1513/20 (провадження № 61-7067ск23), постанові КПЦ Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 212/7585/20-ц., постанові КЦС Верховного Суду від 14.04.2021 № 759/1727/16, постанові Верховного Суду від 05.08.2021 справа № 757/35562/18-ц.

Отже, дії державного виконавця Миронівського ВДВС Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Юлії Власової щодо обчислення розміру заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 74992331, оформленої довідкою від 15.08.2024 № 31664, є неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Одночасно суд зазначає таке.

Звертаючись з даною скаргою до суду, заявник просив визнати незаконною та скасувати оскаржувану довідку-розріхунок та зарахувати примусово стягнутих коштів 113238, 92 грн. в рахунок наступних платежів з аліментів. Фактично заявник висловив незгоду із проведеним розрахунком заборгованості та ставить питання про проведення перерахунку заявленої заборгованості зі сплати аліментів, який має бути проведеним державним виконавцем. Тому, вимога про зарахування надміру примусово стягнутих коштів у сумі 113238, 92 грн., на думку суду, є передчасною, та може бути такою, у заявленні якої, відпаде потреба у зв`язку із проведенням дій з перерахунку заборгованості зі сплати аліментів.

З урахуванням установлених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та наявності підстав для її задоволення частково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.19,124 Конституції України, ст. ст. 1, 18, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України Про виконавче провадження», ст. ст.18,447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Юлії Власової щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 (податковий номер АДРЕСА_2 ) у виконавчому провадженні №74992331, оформленої довідкою від 15.08.2024 № 31664, задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати довідку-розрахунок від 15.08.2024 № 31664, складену державним виконавцем Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Власовою Юлією щодо у заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 (податковий номер АДРЕСА_2 ) розмірі 149450 грн. у виконавчому провадженні №74992331.

Зобов`язати державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Власовою Юлію повторно провести обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 68328563, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення (ухвала) складена 12.11.2024.

Суддя Тетяна ГЕЛІЧ