ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/785/24

Провадження № 22-ц/4820/949/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Павловської А.А. від 26 лютого 2024 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

встановив:

У січні 2024 року позивач ТОВ «Коллект Центр» звертаючись в суд з цим позовом вказував, що 25.11.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № з максимальним лімітом 20000 грн.

Вказаний кредит надано на строк 36 фактичних місяців зі сплатою одноразово відсотків за перший день користування кредитом у розмірі 1.75% в день, що обчислюються від суми наданого кредиту.

Товариство виконало зобов`язання за Договором та надало позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченими умовами Договору.

Позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 11.12.2023 року у останнього перед позикодавцем утворилася заборгованість у загальному розмірі 127503,25 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 7000 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги у сумі 120503,25 грн.

14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, за яким ТОВ «Інфінанс» відчужило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № від 25.11.2019 року.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/-2023, за яким ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги за Договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № від 25.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Позивач ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача і є новим кредитором.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 11.12.2023 року становить 127503,25 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 7000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 120503,25 грн.

Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 83893,25 грн. - заборгованість за тілом кредиту 7000 грн., заборгованість за відсотками 76893,25 грн.

З цих підстав позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Договором фінансового кредиту № від 25.11.2019 року у сумі 83893,25 грн., а також судовий збір в сумі 2684 грн. та 17000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 74320,25 грн. заборгованості за кредитним договором № від 25.11.2019 року, 2377,72 грн. судового збору та 2000 грн. витрат на правничу допомогу.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду як незаконне, і в задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що позивач заявив вимоги про стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Він мав обов`язок сплатити тіло кредиту 7000 грн. та процентів за користування кредитом 2573 грн. за 30 днів згідно договору, загальна заборгованість складає 9573 грн., які він добровільно перерахував під час розгляду справи в суді першої інстанції. Тому відсутні підстави стягувати з нього заборгованість по відсотках за користування кредитом в період з 09.04.2020 року по 10.01.2023 року, поза межами погодженого строку кредитування. Позивачем не додано належний розрахунок заборгованості за договором від 25.11.2019 року. Суд також необґрунтовано стягнув судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2377,72 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу з відповідача, хоча він звільнений від сплати судового збору як особа з інвалідністю ІІ групи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що 25.11.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № .

Відповідно до п.1.2 зазначеного договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов Договору: Додатку №1 та Додатку №2 до Договору при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту.

До умов даного договору застосовуються фіксована процентна ставка. Порядок обчислення процентної ставки: максимальний строк 30 календарних днів, діючий ліміт (сума) кредиту 20000 грн., максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості 1,75 % (п.1.6 договору).

Згідно п.1.7 цього договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору позичальнику надається право користування діючим лімітом кредиту, які позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.

14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за договором позики № від 25.11.2019 року.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № від 25.11.2019 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи відповідач 20.02.2024 року сплатив заборгованість за вказаним договором у сумі 9573 грн. (7000 грн. тіло кредиту та 2573 грн. нарахованих процентів за користування кредитом) про що надав квитанцію № 257474492.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором, що підтверджується розрахунком позивача, тому з врахуванням добровільно сплачених ним коштів слід стягнути з відповідача на користь позивача 74320,25 грн. боргу. Пропорційно задоволеним позовним вимогам стягнуто судовий збір 2377,72 грн., а також 2000 грн. понесених витрат на правничу допомогу, співмірно обсягу і характеру наданої у справі правничої допомоги.

Проте з цим висновком не можна погодитися, зважаючи на таке.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК).

Згідно з пунктом 3.5 договору у випадку користування Позичальником кредитом (траншем) понад строк, встановлений відповідно до п.1.15 Договору або додатковими угодами між сторонами, зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом (траншем), при цьому у випадку, якщо відсоткова ставка за користування кредитом (траншем), що встановлена відповідно до п.1.15 цього Договору менша ніж 1,75 % від суми кредиту (траншу) за кожен день користування кредитом (траншем), то правила нарахування процентів за відсотковою ставкою визначеною відповідно до п.1.15 Договору скасовуються з першого дня прострочення кредитом (траншем) і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (траншем), а саме 1,75 % за кожен день користування кредитом (траншем), починаючи з дати першого дня прострочення строкового повернення кредиту (траншу) і до дня повного повернення кредиту (траншу).

Відповідач не заперечує, що не виконав належно зобов`язання за договором та не повернув кредит 7000 грн. та не сплатив відсотки за користування ним у встановлений 30-денний строк. Лише 20.02.2024 року він сплатив заборгованість за цим договором у сумі 9573 грн. (7000 грн. тіло кредиту та 2573 грн. нарахованих процентів за користування кредитом)

Отже, згідно пункту 3.5 договору зобов`язання позичальника за цим договором продовжилися на весь період фактичного користування кредитом в межах строку дії договору відповідно до п.1.7. договору.

Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що позивач не довів достатніми та допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за кредитним договором.

Так, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач вказує про наявну заборгованість на дату відступлення права вимоги у відповідача в сумі 127503,25 грн, проте враховуючи принцип розумності, співмірності просив стягнути заборгованість у розмірі 83893,25 грн.

Водночас в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості відповідача на суму 127503,25 грн., чи 83893,25 грн.

Так, в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 (а.с.21-23), проте на суму 59375,75 грн.

Документи під назвою «розрахунок заборгованості» (а.с.25-25), за якими загальна сума боргу за кредитним договором складає 127503,25 грн., не містять розрахунку боргу, і є фактично довідками про розмір боргу.

З врахуванням заперечень відповідача щодо розміру заборгованості по процентах за користування кредитом вказані довідки не є достатніми та допустимими доказами на підтвердження цієї обставини. У справі також відсутні первинні бухгалтерські документи тощо на підтвердження нарахованих процентів.

Отже, позивач в порушення норм ст.ст.12, 81 ЦПК України не довів належними та допустимими доказами розмір заборгованості по процентах за користування кредитом.

Окрім того, апеляційний суд констатує, що позивач не представив достатніх та допустимих доказів на підтвердження переходу до нього права вимоги до відповідача за цим кредитним договором.

Так, відповідно до пункту 6.1.4 договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги для боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги.

В матеріалах справи відсутній Акт приймання-передавання реєстру боржників ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал», а отже, не доведено перехід вимоги кредитора за кредитним договором № від 25.11.2019 року до ТОВ «Вердикт Капітал», що ставить під сумнів перехід цього права вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект центр».

Суд першої інстанції не врахував зазначені умови договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року, та дійшов хибного висновку про те, що позивач набув право вимоги до боржника ОСОБА_2 .

З врахуванням наведеного підстави для стягнення заявленого боргу з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» відсутні.

Відтак оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 червня 2024 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк