Справа № 569/2593/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу , -

в с т а н о в и в:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

У пред`явленому до суду позові позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 53520,00 грн. в рахунок повернення боргу за розпискою. Стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір 1211.20 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 грудня 2023 року він надав в позику грошові кошти ОСОБА_2 , що підтверджується розпискою відповідача, згідно якої останній зобов`язався повернути йому борг в сумі 53520,00 грн. в строк до 10 січня 2024 року.

У зазначений термін відповідач своє зобов`язання не виконав. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву (№33012/24-вх від 07.06.24) , в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити, розглянути справу без його участі. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим про день, час та місце слухання справи належним чином під розписку в приміщенні суду, в судове засідання не з`явився . З заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався, причину неявки суду не повідомив. Письмового відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За наведених обставин, згідно положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів .

Ухвалою суду від 07.02.2024 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін.

18.04.2024 (вх№ 22693/24вх.) подав до суду оригінал розписки ОСОБА_2 , яка долучена судом до матеріалів справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення .

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що згідно розписки від 28.12.2023 року, ОСОБА_2 отримав в борг у ОСОБА_1 кошти в сумі 53520,00 грн. , які зобов`язався повернути до 10.01.2024 року.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір від 28.12.2023 року (оформлений у вигляді простого письмового договору - розписки про отримання коштів) свідчить про отримання відповідачем позики від позивача, даний договір також вказує про суму боргу, проте, відповідач умови договору позики не виконав і гроші позивачу не повернув. Будь-яка інша угода про виконання цього договору позики, доповнення чи зміну умов договору, сторонами не складалася. Зазначена позиція висловлена в постанові Верховного суду України, відповідно до якої, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику (постанова Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63 цс 13).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також встановлено, що позивач звертався з вимогою про повернення боргу, яка була надіслана відповідачу 17 січня 2024 року.

Свої зобов`язання про позику позивач виконав повністю, термін повернення грошей закінчився 10.01.2024 року, відповідач в добровільному порядку грошей не повернув.

Відповідно до ч.2 ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання , повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Боргова розписка в оригіналі надана та оглянута судом, приєднана до матеріалів справи, що також слугує підтвердженням невиконання боржником свого зобов`язання в повному об`ємі.

Таким чином, сума позики, яка підлягає поверненню ОСОБА_1 відповідно до умов договору позики від 28.12.2023 року становить 53520(п`ятдесят три тисячі п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у сумі 53 520 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.та понесені судові витрати в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , що проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено14.06.2024

Суддя О.В.Панас