РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бессарабової Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

08.08.2024 позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачки, який мотивує тим, що остання є її матір`ю. На даний час вона досягла 18 років та навчається у відокремленому структурному підрозділі Економіко-правничого фахового коледжу Запорізького національного університету на 3 курсі, форма навчання - денна,контрактна. У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги батьків. Вважає, що відповідачка може надавати їй матеріальну допомогу.

Просить стягнути з відповідачки на її користь аліменти у зв`язку з навчанням в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання.

Ухвалою суду від 09.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

03.10.2024 від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Бабіча С.А. через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони позовні вимоги не визнали повністю та зазначили, що у відповідачки ОСОБА_2 не має можливості надавати позивачці ОСОБА_1 матеріальну допомогу на її утримання на період навчання, оскільки на даний час вона не працює та у неї відсутні будь-які доходи, згідно довідки форми ОК-5 останні доходи вона отримувала у 2009 році. Будь-якого рухомого чи нерухомого майна за нею не зареєстровано. Жодних доказів того, що відповідачка має можливість надавати доньці матеріальну допомогу в розмірі 1/4 частини доходу, позивачка не надала. Також, позивачка не надала будь-яких доказів на підтвердження потреби в матеріальній допомозі з боку матері у зв`язку з навчанням, а саме на сплату навчання, харчування, проїзд, проживання, придбання підручників, оренду житла у зв`язку з навчанням тощо. Сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення 23-річного віку не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов`язує обов`язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім дітям саме з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв`язку із витратами на навчання, а також за наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. Позивачкою не доведено існування всіх юридичних фактів, які в своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі ст.199 СК України, що є її процесуальним обов`язком. Просять в задоволені позову відмовити повністю.

15.10.2024 від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому вона позовні вимоги підтримала повністю та зазначила, що її мати ОСОБА_2 сплачувала аліменти на її утримання до її повноліття 17.07.2024 в розмірі 3609,36грн. щомісячно, при тому, що, як зазначено у відзиві на позов, доходів у відповідачки немає з 2009. У відповідачки не може бути доходів в Україні, оскільки вона постійно проживає та працює у Республіці Польща, але часто приїжджає до України, що підтверджує її матеріальну спроможність. Відповідачка працездатна, на обліку в центрі зайняті як безробітна не перебуває, іншого нею не доведено. Вона навчається на денній формі навчання, тому не може працевлаштуватися, що вже вказує на потребу в матеріальній допомозі. На даний час вона фактично перебуває на утриманні свого батька ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 , яка що семестру сплачує за її навчання 5960,00грн. Також вони несуть витрати на придбання продуктів та одягу. Витрати за комунальні послуги сплачує її бабуся ОСОБА_5 , розмір пенсії якої складає 4632,73грн. Вважає, що відповідачка просто не бажає надавати їй матеріальну допомогу.

15.10.2024 від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшли письмові пояснення, в яких він позов ОСОБА_1 підтримав повністю та зазначив, що їх з відповідачкою спільна донька ОСОБА_1 навчається на 3 курсі у відокремленому структурному підрозділі Економіко-правничого фахового коледжу Запорізького національного університету, форма навчання - денна,контрактна, з 01.09.2022 по 30.06.2025. На даний час донька знаходиться на його та його дружини ОСОБА_4 утриманні, вони кожного семестру сплачують за навчання доньки 5960,00грн., несуть витрати на харчування, одяг, ліки тощо. Також з ними проживає його мати ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком в розмірі 4632,73грн. та також потребує його допомоги. В нього, як і у відповідачки відповідно до довідки форми ОК-5 є доходи тільки до 2009. Наразі він працює за договором перевезення та має мінливий, непостійний заробіток. У відповідачки не має доходів в Україні, оскільки вона постійно проживає у Республіці Польща, при цьому часто приїжджає до України, що підтверджує її матеріальну спроможність. Крім того, відповідачка сплачувала на його користь аліменти до повноліття доньки в розмірі 3609,36грн. щомісячно, при тому що, як зазначено у відзиві на позов, немає доходів з 2009. Вважає, що доводи, які викладені у відзиві, є необґрунтованими, відповідачка працездатна, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває. Крім цього, як вже було зазначено, відповідачка постійно проживає та працює в іншій країни. Їх донька у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги обох батьків. Просить позов задовольнити повністю.

23.10.2024 від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Бабіча С.А. через систему «Електронний суд» до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вони додатково зазначили, що у зв`язку зі збройною агресією рф та веденням воєнного стану в України відповідачка ОСОБА_2 вимушена була виїхати з України до Республіка Польща та проживає там як переміщена особа. Вона там не працює та не має ніякого доходу. В Польщі відповідачка проживає у цивільному шлюбу та повністю знаходиться на утриманні цивільного чоловіка. Крім того, працювати вона не має можливості, оскільки вагітна. За весь час вимушеного перебування у Польщі вона приїздила до України три рази, щоб провідати батьків і це не підтверджує її матеріальну спроможність, як було зазначено позивачкою у відповіді на відзив. З приводу того, що вона сплачувала аліменти на утримання доньки до її повноліття, то кошти на сплату аліментів надавав її цивільній чоловік, оскільки в Польщі вона не працювала та не мала ніяких доходів. Також слід зазначити, що підстави для стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи мають різницю від стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Щодо того, що відповідачка вигнала з дому позивачку у квітні 2022 та не віддала її особисті речі, то це твердження є неправдивим та не відповідає дійсним обставинам справи. Просять в задоволені позову відмовити повністю.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник адвокат Бабіч С.А. в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, в задоволені позову просять відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого.

Суд встановив, що батьками позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 (третя особа) та ОСОБА_2 (відповідачка) (арк.5).

Батьки позивачки перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 21.07.2021, яке набрало законної сили 21.08.2021 (арк.7).

На примусовому виконанні в Хортицькому ВДВС в м.Запоріжжі з 25.08.2022 перебував судовий наказ №337/2616/22, виданий 23.08.2022 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.08.2022 і до повноліття дитини (арк.8).

Згідно з банківськими платіжними документами в грудні 2023-червні 2024 ОСОБА_3 отримував аліменти в розмірі 3609,36грн щомісячно (арк.82-83).

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно з актом, складеним 08.08.2024 мешканцями буд. АДРЕСА_3 , з квітня 2022 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом з батьком ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_5 (арк.10,11).

Позивачка ОСОБА_1 навчається у відокремленому структурному підрозділі «Економіко-правовий фаховий коледж Запорізького національного університету» за спеціальністю «Фізична культура і спорт фізичне виховання», на 3 курсі за освітнім рівнем «Фаховий молодший бакалавр», форма навчання денна (дистанційна),контрактна, термін навчання з 01.09.2022 до 30.06.2025 (арк.9).

Згідно з платіжними інструкціями № СНС9-З8НС-Р7РТ-ЕС8С від 09.01.2023, №ОКР2-72АЕ-АМ65-388К від 08.08.2023, № 6508-В5ЗК-ЕЕ40-Н4С5 від 16.01.2024, № ЕЕН2-56ЗК-В8ТМ-4СМЕ від 28.08.2024 ОСОБА_4 сплатила на користь Запорізького національного університету за навчання Золотарьової Вероніки кожного разу по 5960,00грн. (арк.73-76).

Згідно з свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 (батько позивачки і третя особа у цій справі) з 12.10.2021 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 (арк..78).

Згідно з інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, ОК-7) від 10.10.2024 відомості про заробітну плату третьої особи ОСОБА_3 за період липень 2009-2023 рік відсутні (арк.94-96).

Згідно з довідкою про доходи № 3772 0778 5605 2724 від 11.10.2024 ОСОБА_5 (бабуся позивачки та матір третьої особи) перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ і за період з 01.07.2024 по 30.09.2024 отримала пенсію за віком в загальному розмірі 13 898,19грн., щомісячно 4632,73грн (арк.77).

Згідно з банківськими чеками АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 здійснювала оплату за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 в липні-вересні 2024 року (арк. 87-90).

Згідно з інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5, ОК-7) від 30.09.2024 відомості про заробітну плату відповідачки ОСОБА_2 з серпня 2009 по цей час відсутні (арк.50-51).

Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ст.53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Згідно з ч. 8,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно з ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком, повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00).

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

В даному випадку суд виходить з того, що стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Крім того, це один із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Необхідність в матеріальній допомозі та можливість батьків надавати таку допомогу визначається судом в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків та їх повнолітніх дочки, сина.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Проаналізувавши в сукупності наявні докази, суд вважає встановленим та доведеним, щоповнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги з боку батьків, оскільки навчається на денному відділенні, що, в свою чергу, виключає можливість власного працевлаштування, форма навчання контрактна, тому стипендію вона не отримує, інших доходів не має, у зв`язку з чим безсумнівно потребує принаймні мінімальних витрат на власне утримання - їжу, одяг, придбання підручників, канцелярського приладдя, оплату навчання.

При цьому, вона на даний час проживає разом з батьком ОСОБА_3 і знаходиться на його утриманні. Останній офіційно не працевлаштований, має мінливий і непостійний дохід, однак надає доньці посильну матеріальну допомогу. Зокрема, за рахунок сімейного бюджету його дружина сплачує за навчання позивачки біля 6 тис грн. що семестру.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачкою документами свідоцтвом про її народження, довідками про навчання, платіжними документами про оплату навчання, актом про фактичне проживання, свідоцтвом про шлюб третьої особи, які суд вважає належними та допустимими доказами.

Також суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 може надавати доньці матеріальну допомогу, оскільки працездатна, здорова, інших утриманців та аліментних зобов`язань не має, протилежного відповідачка та її представник суду не довели.

Обома сторонами не оспорюється, що відповідачка на цей час проживає в Польщі.

Однак належних та допустимих доказів того, що вона не має будь-яких доходів в цій країні, перебуває з кимось у фактичних шлюбних відносинах та на утриманні свого цивільного чоловіка, відповідачка та її представник суду не надали.

Наданий ними документ, який нібито підтверджує те, що відповідачка вагітна, суд не бере до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки цей документ не містить належним чином засвідченого перекладу на українську мову, у зв`язку з чим відсутня можливість пересвідчитися в достовірності викладеної в ньому інформації.

Відсутність в базі даних ПФУ з 2009 року відомостей про доходи відповідачки сама по собі не доводить її неспроможності надавати доньці матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням.

Отже, суд вважає, що відповідачка не довела суду обставин, які б свідчили про її скрутне матеріальне становище та неможливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки у зв`язку з навчанням, в той час, коли це є її процесуальним обов`язком, оскільки саме вона заперечує свою можливість сплачувати аліменти.

За таких обставин, суд на підставі ст.199 СК України вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує вищевикладені обставини, а також рівність обов`язку батьків надавати повнолітній доньці матеріальну допомогу у зв`язку з навчанням і вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, до закінчення навчання. Такий розмір аліментів суд вважає розумним та справедливим.

Заявлений позивачкою розмір аліментів - 1/4 частина суд вважає перебільшеним і таким, що не відповідає фактично встановленим судом обставинам.

Таким чином, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів.

Керуючись ст.7,182,199-201 Сімейного Кодексу України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,206,259,263-265,430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , аліменти на її утримання у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника, щомісячно, починаючи з 08.08.2024 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь держави (рахунок - UA0026001, Банк - Казначейство України (ЕАП), отримувач - ГУК у м. Києві/м.Київ/, код класифікації доходів бюджету 22030106, код отримувача (ЄРДПОУ) 37993783) судовий збір в сумі 1211,20грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.11.2024.

Суддя Н.А. Мурашова

30.10.2024