Справа № 509/3098/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області

про

скасування заборони, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2024 року позивачка звернулася до суду із зазначеним вище позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй згідно договору дарування від 29 травня 1998 року, на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Також згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 31 березня 2005 року їй належить земельна ділянка, площею 0,0900 га за вказаною вище адресою. Недавно вона вирішила зареєструвати своє право власності на зазначені вище житловий будинок та земельну ділянку в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Для цього, вона звернулася до державного реєстратора Великодолинської селищної ради, але там їй повідомили, що за вказаною вище адресою, накладено обтяження «заборону». Згідно Інформаційної довідки № 360858852 від 04.01.2024 р., сформованої державним реєстратором Великодолинської селищної ради Шавиріною І.О., вказана заборона була накладена на підставі: повідомлення, б/н, 26.11.1968 р., Овідіопольський цегляний завод; об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: АДРЕСА_1 ; і це обтяження було зареєстровано 20.11.2008 р. реєстратором: Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою за № 8211560. Таким чином, позивачка, не маючи жодних зобов`язань, незаконна обмежена у своєму праві власності володіти, користуватися, розпоряджатися зазначеним вище нерухомим майном, а тому вважає цю заборону незаконною.

З наведених підстав позивачка просить скасувати вказану заборону.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, якою повідомила, що свій позов підтримує та просить про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, якою повідомив, що не заперечує проти задоволення позову та просив розглядати справи у його відсутність.

Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України: кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: … 3) припинення дії, яка порушує право…

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України: власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, згідно з положенням статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Як судом встановлено, позивачці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві особистої приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 29 травня 1998 року, посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Панченко О.О. та зареєстрованим Овідіопольським районним бюро технічної інвентаризації 15 червня 1998 року в реєстровій книзі № 9 за реєстровим № 1153.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 25 серпня 1996 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклала шлюб з гр-ном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженні і змінила прізвище зі « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

На підставі рішення ХІІ сесії ХХІV скликання Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 628 від 12 травня 2004 року, позивачці було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 0,0900 га, призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: :02:0030062, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вказану вище ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 278640 від 31 березня 2005 року.

Згідно рішення ІІІ сесії VІІ скликання Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області № 15-VІІ від 20 листопада 2015 року, в селищі Великодолинське вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Центральна».

В рамках реформи децентралізації, Постановою Верховної ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 р. № 807-ІХ, яка набула чинності з 19.07.2020 р., в Одеській області утворено Одеський район та ліквідовано Овідіопольський район.

Недавно позивачка вирішила зареєструвати своє право власності на зазначені вище житловий будинок та земельну ділянку в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно і для цього, вона звернулася до державного реєстратора Великодолинської селищної ради, але там їй повідомили, що за вказаною вище адресою, накладено обтяження «заборону».

Згідно Інформаційної довідки № 360858852 від 04.01.2024 р., сформованої державним реєстратором Великодолинської селищної ради Шавиріною І.О., вказана заборона була накладена на підставі: повідомлення, б/н, 26.11.1968 р., Овідіопольський цегляний завод; об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: ОСОБА_7 , і це обтяження було зареєстровано 20.11.2008 р. реєстратором: Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою за № 8211560.

Таким чином, вказана заборона була накладена 26.11.1968 р., а позивачка отримала у власність вказані вище житловий будинок і земельну ділянку у 1998 році і у 2005 році відповідно.

Згідно Інформаційної довідки № 365365836 від 12.02.2024 р., сформованої державним реєстратором Великодолинської селищної ради Шавиріною І.О., на ім`я позивачки відсутні будь-які обтяження в державних реєстрах.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачка, не маючи жодних зобов`язань, незаконна обмежена у своєму праві власності володіти, користуватися, розпоряджатися, належним їй майном, а тому позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3-7, 10-13, 18, 76-83, 95, 258, 259, 263-268, 272-273, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 321, 386, 391, 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 позовом до Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області про скасування заборони задовольнити.

Скасувати заборону, реєстраційний номер: 8211560, зареєстровану 20.11.2008 р. за № 8211560 реєстратором: Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою; на підставі: повідомлення, б/н, 26.11.1968 р., Овідіопольський цегляний завод; об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: АДРЕСА_1 (теперішня адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: А.І. Бочаров