"13" листопада 2024 р.
Справа № 642/5657/24
Провадження № 2/642/1584/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Шрамко Н.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені якого діє адвокат Городніщева Є.О., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором №6226631 про надання споживчого кредиту, укладеним 29.12.2022 між відповідачем, ОСОБА_1 , та ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», у розмірі 51 615.50 грн., з яких 15 000 грн. - сума кредиту, 18 705.5 грн. сума процентів за користування кредитом, 17 910 грн. сума процентів, нарахованих за 60 календарних днів, а також 2422.40 грн. судового збору та 10 000 грн. витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позову зазначено, що 29.12.2022 відповідач ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» в електронному вигляді Договір №6226631 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу надано у позику 15 000 грн. на строк 363 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом, періодичність платежів за сплати процентів кожні 3 дні. Позивач зазначає, що відповідач на сайті ТОВ «Авентус Україна» ознайомився з текстом примірника кредитного договору, правилами, паспортом споживчого кредиту, та надалі пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна». Тоді відповідач обрав бажану суму кредиту, його строк. Після прийняття ТОВ «Авентус Україна» позитивного рішення щодо надання кредиту відповідачу, ТОВ «Авентус Україна» зробив йому пропозицію в особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив всі істотні умови, з текстом якого відповідач ознайомився. Після прийняття відповідачем умов кредитного договору, з ним було укладено електронний кредитний договір, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М308067». ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед Відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15 000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Однак, у визначений договором строк відповідач кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, за період з 29.12.2022 по 24.09.2023 відповідачем здійснено оплату тіла кредиту на суму 100 грн. та оплату процентів на суму 100 грн. У подальшому, 25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №25.09/23-Ф, за яким первісний кредитор відступив новому права вимоги за кредитними договорами, в тому числі, відносно відповідача ОСОБА_1 за Договором №6226631 про надання споживчого кредиту. Враховуючи, що відповідач не повернув своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, за ним рахується вищевказана заборгованість, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

24.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Ухвалою суду від 24.09.2024 задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 кредитно картки № НОМЕР_1 та зарахування на неї кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду.

Відзиву на позов до суду не надано.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку з розглядом справи без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно позову, 29.12.2022 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 укладено електронний договір №6226631 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов договору сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 363 дні, процентна ставка 1,99 % в день.

Відповідно до п.1.6 договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби.

Як зазначено в п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Сума кредиту перераховується товариством протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього договору (п.2.2 договору).

В розділі «Реквізити та підписи сторін» з боку відповідача міститься підпис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М308067, 29.12.2022 23:56:28 ОСОБА_1 .

Також в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, який підписаний тим самим шляхом, що й договір.

25.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», як фактором, укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики) за плату, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.1.2 договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до аб. 2 п. 1.2 Договору, в день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимог заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в додатку №5 до цього Договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників.

Платіжними інструкціями від 29.09.2023 №1083, від 29.02.2023 №1082, від 29.09.2023 №1081, від 29.09.2023 №1080, від 29.09.2023 №1079 сплачено ціну за договором факторингу від 25.09.2023 №25-09/23-Ф.

Згідно акту прийому-передачі за договором факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги по боржниках в кількості 10 782. Акт підписано та скріплено печатками обох сторін.

Також до позовної заяви представником позивача доданий витяг з реєстру боржників щодо ОСОБА_1 , номер кредитного договору, 6226631, сума заборгованості разом 33705.50 грн. Вказаний витяг з реєстру боржників підписаний одноособово представником позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна».

Щодо укладання кредитного договору в електронній формі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

-надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

-вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

-електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

-аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Зазначений договір є публічним договором приєднання.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ТОВ «Авентус Україна»).

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

Позивачем до суду надані докази щодо укладення договору про надання позики, а саме: копія договору №6226631 від 29.12.2022 про надання споживчого кредиту; паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису.

Разом з тим, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання позики від ТОВ «Авентус Україна», як зазначено в позовній заяві, а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Авентус Україна») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора.

Відтак, наданими матеріалами справи позивачем не доведено укладання між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі.

Щодо фактичного надання ТОВ «Авентус Україна» ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що первісним кредитором на виконання умов Договору № 6226631 від 29.12.2022 про надання кредиту було перераховано відповідачу кредитні кошти в сумі 15 000 грн.

Виписки з особового рахунку відповідача до позову не надано.

Довідка, на яку посилається позивач як на підставу переведення коштів на рахунок відповідача, видана ТОВ «Універсальні платіжні рішення», не є належним та допустимим доказом отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Авентус Україна», а лише фіксує проведення платежу в системі на підставі договору №ФК-20/11/2019 від 28.11.2019, укладеного ТОВ «Авентус Україна» з ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Відомостей про призначення платежу вказана довідка не містить.

Судом за клопотанням представника позивача витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 кредитної картки № НОМЕР_1 та зарахування на неї кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. від ТОВ «Авентус Україна».

З відповіді АТ «Універсал Банк», яка надана суду 21.10.2024 та повторно 28.10.2024, вбачається, що картка № НОМЕР_1 дійсно належить ОСОБА_1 .. Підтверджено, що 29.12.2022 на карту було зараховано 15 000 грн., однак, АТ «Універсал Банк» зауважило, що зарахування коштів здійснювалось не по реквізитам, а тому інформація про рахунки відправника та призначення платежу в банку відсутня. Відповідно, АТ «Універсал Банк» не може підтвердити чи спростувати той факт, що кошти надійшли саме від ТОВ «Авентус Україна».

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що 29.12.2022 на платіжну карту відповідача були зараховані кошти в сумі 15 000 грн. саме від ТОВ «Авентус Україна» як кредитні кошти за умовами договору №6226631 від 29.12.2022.

Щодо відступлення права вимоги, суд зазначає наступне.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд звертає увагу, що наданий представником позивача витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023 виготовлений та підписаний одноособово представником однієї сторони договору факторингу, а саме представником фактора (позивача) директором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», та не містить підпису відповідальної особи ТОВ «Авентус Україна» (клієнта), завіреного печаткою ТОВ «Авентус Україна», що суперечить аб.2 п. 1.1, п.1.2 Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25.09.2023.

Безпосередньо реєстрів боржників до договору факторингу, з якого би вбачалося право вимоги за договором позики, позивачем надано не було.

Відтак, достовірність вказаного Витягу з реєстру боржників як доказу передання первісним кредитором позивачу прав вимог саме щодо відповідача ОСОБА_1 , за відсутності підпису з печаткою іншої сторони договору факторингу (ТОВ «Авентус Україна»), викликає сумніви.

Так, за змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням викладеного, позивач не довів факту укладання кредитного договору в електронній формі між первісним кредитором та відповідачем, не довів факту перерахування саме первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача, а також не довів передачі первісним кредитором права майнової вимоги за кредитним договором саме відносно відповідача.

Таким чином, враховуючи положення ЦПК України щодо доказування, суд вважає, що підстави позову, на які посилається представник позивача, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 133, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, сума сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», від імені якого діє адвокат Городніщева Є.О., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.11.2024.

Відомості про сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий