Провадження №: 2/336/1921/2024
РІШЕННЯ

іменем України

17 червня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу № 336/3325/24 (номер провадження 2/336/1921/2024) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,-

встановив:

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову до суду та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що між нею та відповідачем 03 червня 2000 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Шевченківської районної адміністрації Запорізької міськради, актовий запис № 208.

17 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає разом з нею.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року у справі № 336/836/19 присуджені аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач отримує пенсію, як пенсіонер Збройних Сил України, яка нараховується Головним управлінням Пенсійного фонду у Київській області.

Донька є студенткою Запорізького авіаційного фахового коледжу ім. О.Г. Івченка І-ІІ (першого рівня акредитації).

Крім того, після перенесеної онкологічної операції в червні 2023 року донька знаходиться на обліку в онкологічному диспансері та потребує медичної допомоги і проходження регулярних обстежень.

На даний час позивачка працює діловодом на ТОВ «ЗАРЗ «Мігремонт», але її заробітної плати не вистачає для забезпечення належного рівня нормальної життєдіяльності дочки. Її доходів не достатньо в повній мірі забезпечувати дитину всім необхідним, а тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та прав дочки.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

15 травня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву з доказами направлення іншим учасникам справи. Відповідач просив здійснювати розгляд даної справи у загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи, відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року у справі № 336/836/19 з нього були стягнуті аліменти у розмірі 1/5 частки зі всіх видів доходу, щомісячно з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_3 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він вчасно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати дитину. Позивач звернулась до суду з позовом 09 квітня 2024 року, тобто до досягнення дитиною повноліття, а тому стягнення аліментів з цієї дати є неможливим.

Згідно довідки Запорізького авіаційного фахового коледжу ім. О.Г. Івченка І-ІІ, термін навчання доньки закінчується 30.06.2024 року, також зазначено термін навчання за планом, але чи буде продовжувати навчання донька, не відомо.

Позивачем не надано довідок про доходи доньки, оскільки навчання на бюджеті передбачає отримання стипендії.

З отриманих відповідачем довідок про доходи ОСОБА_3 слідує, що донька отримувала стипендію, але не за кожен місяць навчання. Керівник коледжу, на запит адвоката, надав відповідь, що стипендія нараховувалась з додатками рейтингу на стипендію. Результати навчання не дозволили отримувати стипендію.

ОСОБА_3 досягнув повноліття може отримувати грошові кошти шляхом виконання вимог навчання, сумлінно та на постійні основі виконувати завдання викладачів. Вона може отримувати бали за свою працю і стипендію. В 2024 році рівень балів значно знизився. Позивачем подано позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, але фактично донька не продовжує навчання, а лише відвідує коледж.

Доказів фактичного понесення витрат, їх розмір або витрат повнолітньої доньки на майбутнє, пов`язаних з навчанням, позивачем не надано.

Позивач ОСОБА_1 не надала жодних доказів матеріального становища, які б доводили наявність у матеріальній допомозі, у зв`язку з продовженням навчання.

Позивачка посилається на захворювання доньки та потребу в медичній допомозі, проте це не є витратами на навчання, а є додатковими витратами на дитину. Позивач не скористався правом на звернення до суду на підставі ст. 185 СК України, а тому відповідач просить не брати до уваги медичні документи.

Відповідач вказує, що він є пенсіонером Міністерства оборони України, має онкологічне захворювання, що підтверджується виписками з історії хвороби. З 2019 року проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда. Він перебуває в офіційному шлюбі, має малолітню дитину ОСОБА_4 , 2019 року народження, також має на піклуванні непрацездатних батьків ОСОБА_5 , 1941 року народження та ОСОБА_6 , 1941 року народження. Батьки перебувають на пенсії та отримують мінімальний розмір пенсії, прожити на який в силу віку та стану здоров`я не можливо. Частину свого доходу він віддає батькам для забезпечення належних умов проживання. Враховуючи склад сім`ї його дохід витрачається на щоденні потреби, комунальні платежі, допомогу батькам, купівлю продуктів, медикаментів, одягу, оплату за проїзд до місця роботи.

Обов`язком позивача є доведення необхідності надання допомоги на період навчання, розмір необхідної допомоги тощо. Не доведення таких обставин може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.

Інших заяв по суті від учасників справи не надходило.

Ухвалою суду від 17 червня 2024 року заперечення відповідача ОСОБА_2 проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження залишені без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надав відзив на позовну заяву та просив врахувати викладені в ньому обставини.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. А у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 червня 2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

17 вересня 2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується рішенням суду.

Сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 травня 2019 року у справі № 336/836/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ОСОБА_3 навчається у Запорізькому авіаційному фаховому коледжі ім. О.Г. Івченка І-ІІ (першого-другого рівня акредитації) 3 курсу, групи АКТ-21-2 денного відділення, за бюджетною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року. Термін навчання за навчальним планом з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року, що підтверджується довідкою від 27 лютого 2024 року за № 145.

З довідок про доходи студента слідує, що ОСОБА_3 отримувала стипендію, але не за кожен місяць навчання. Директор коледжу надав відповідь, що стипендія призначається за результатами семестрового контролю. Результати навчання не дозволили ОСОБА_3 отримувати стипендію.

ОСОБА_3 навчається на «бюджеті» позивачем, як матір`ю, витрачаються кошти на її утримання.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру.

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті щодо місця проживання.

З аналізу наведених документів слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та мати ОСОБА_1 зареєстровані та проживають разом за одною адресою.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в іншому населеному пункті.

Позивач ОСОБА_1 в позові зазначає, що працює в ТОВ «ЗАРЗ «Мігремонт», проте доказів працевлаштування та доходу не надано.

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі, має малолітню дитину ОСОБА_4 , 2019 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером Міністерства оборони України, що підтверджується відповідним посвідченням.

Відповідач має онкологічне захворювання, що підтверджується виписками з історії хвороби. З 2019 року проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда.

Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані, зокрема вартість навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження тощо.

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітній сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов`язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: на час розгляду справи в суді донька досягла повноліття; донька продовжує навчання у Запорізькому авіаційному фаховому коледжі ім. О.Г. Івченка І-ІІ (першого-другого рівня акредитації) на третьому курсі групи АКТ-21-2 денного відділення, за бюджетною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року, у зв`язку з навчанням повнолітня донька потребує матеріальної допомоги.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої доньки суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Позивач ОСОБА_1 в позові зазначає, що працює в ТОВ «ЗАРЗ «Мігремонт», проте доказів працевлаштування та доходу не надано.

З довідок про доходи студента слідує, що ОСОБА_3 отримувала стипендію, але не за кожен місяць навчання. Директор коледжу надав відповідь, що стипендія призначається за результатами семестрового контролю. Результати навчання не дозволили ОСОБА_3 отримувати стипендію.

Відповідач ОСОБА_2 є пенсіонером Міністерства оборони України та отримує пенсію, проте доказів щодо розміру доходу не надав.

ОСОБА_2 перебуває у шлюбі, має малолітню дитину ОСОБА_4 , 2019 року народження, яку утримує.

Відповідач має онкологічне захворювання, що підтверджується виписками з історії хвороби. З 2019 року проходить індивідуальну програму реабілітації інваліда.

Відповідач вказує, що має непрацездатних батьків ОСОБА_5 , 1941 року народження та ОСОБА_6 , 1941 року народження, які отримують мінімальну пенсію, на яку прожити не можливо, а тому частину свого доходу він віддає батькам для забезпечення належних умов проживання. В підтвердження зазначених обставин відповідач надає копії паспорту батька та матері, проте копії паспортів батьків відповідача жодним чином не підтверджують витрати на їх утримання. Доказів, в якому розмірі батьки відповідача отримують пенсію суду не надано.

Відповідач не надав доказів, що його непрацездатні батьки потребують лікування та матеріальної допомоги. Вказані доводи відповідача суд відхиляє.

Позивач ОСОБА_1 надала до позову медичну документацію щодо обстеження ОСОБА_3 , а саме результати патогістологічного дослідження від 28 червня 2023року, консультаційний висновок спеціаліста від 27 березня 2024року, проте, суд не бере їх до уваги, у зв`язку з тим, що вказані документи є неналежними доказами у справі, оскільки в даній справі заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

Відповідач стверджує, що до повноліття доньки належним чином виконував рішення суду від 06 травня 2019 року у справі № 336/836/19 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вирішення даної справи суд враховує правові позиції Верховного Суду викладені в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 661/4545/15-ц (провадження № 61-16093св18), постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі N 208/3075/16 (провадження N 61-1343св18), аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 21 березня 2018 року у справі N 308/2268/16-ц (провадження N 61-9486св18); 2) від 01 серпня 2018 року у справі N 539/2580/16-ц (провадження N 61-20377св18); 3) від 12 вересня 2018 року у справі N 350/326/17-ц (провадження N 61-15310св18); 4) від 10 жовтня 2018 року у справі N 216/3757/16-ц (провадження N 61-16217св18); 5) від 05 грудня 2018 року у справі N 701/699/16-ц (провадження N 61-20608св18).

Також суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), відповідно до якої стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення, одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловлену в постанові від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19 (провадження № 61-2065св23), де зазначено, що стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Суд дійшов до висновку, що відповідач отримує дохід та може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

При визначені розміру аліментів на повнолітню доньку, суд враховує, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, за таких обставин суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно, задоволення цих позовних вимог не поставить відповідача в скрутне матеріальне становище.

09 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, проте на час звернення до суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягла повноліття, а тому вимога позивача про стягнення аліментів від дня пред`явлення позову є необґрунтованою. Аліменти слід стягувати після досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто з 30 квітня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Аналогічні положення містяться і в абз. 2 п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Судом встановлено, що повнолітня донька ОСОБА_3 проживає з матір`ю, перебуває на її утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття, на підставі рішення суду, чого останній не заперечував.

Так, вимоги позивача про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання на користь матері є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат

Згідно з ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, серед іншого, суд вирішує питання як розподілити судові витрати.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Позивач звільнений від сплати судового збору при поданні вказаного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково, то суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 605,60 грн. у дохід держави у порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 182, 198-201, 191 СК України, ст.ст. 2, 4, 7, 11, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 274, 278-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/8 (однієї восьмої) частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 30 квітня 2024 року до закінчення навчання у Запорізькому авіаційному фаховому коледжі ім. О.Г. Івченка І-ІІ (першого-другого рівня акредитації) до 30 червня 2024 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складання повного судового рішення 17 червня 2024 року.

Суддя: