Справа № 182/3212/24
Провадження № 2/0182/2419/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.10.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, крім нього, мали дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ). Його матері ОСОБА_3 , на праві приватної власності, на підставі договору міни від 26.03.1963 року, належав житловий будинок АДРЕСА_1 . За життя мати розпорядилась належним їй майном та склала заповіт, згідно якого усе майно, яке належатиме їй на момент смерті, заповідала дітям: йому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла і після її смерті вони всі звернулись до нотаріальної контори. Однак, ОСОБА_6 не бажала оформляти свою частку у спадковому майні і не заперечувала, щоб спадкове майна перейшло до нього та до ОСОБА_5 . Та після звернення до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 було відмовлено відповідною постановою у зв`язку з невідповідністю прізвища матері в заповіті та договорі міни. З цього приводу ОСОБА_5 звернувся до суду та, на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду від 24.09.2019 року по цивільній справі № 182/162/19, яке на даний час набуло чинності, було встановлено факт належності ОСОБА_3 договору міни від 26.03.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Єременко Ж.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1212. Цим же рішенням за ОСОБА_5 визнано й право власності на 1/2 частину спадкового будинку після смерті ОСОБА_3 . На момент звернення ОСОБА_5 до суду зі спором щодо спадкового майна, їхня сестра ОСОБА_6 померла ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ). Після її смерті спадкова справа не заводилась. Він не звертався до суду з зустрічним позовом з приводу визнання за ним права власності на частину житлового будинку після смерті матері, оскільки вважав, що зможе це зробити будь-коли у нотаріуса. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер і після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 . Їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Новіковим І.М. від 09.11.2023 року та зареєстрованого в реєстрі за № 13-2023. У 2020 році він звернувся до Другої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своєї частки на спадкове майно після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 йому було відмовлено. Також, і постановою від 06.06.2024 року у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на 1/6 частину спадкового майна йому було відмовлено. Причиною такої відмови стало те, що спір щодо 1/2 частини спадкового майна вирішений в суді, зустрічного позову він не подав, а тепер 1/6 частина спадкового майна залишилась неприйнятою. Оскільки під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 щодо спадкового майна за ним було визнано право на 1/2 частину цього майна, зараз він як інший спадкоємець за законом також має право на спадкування 1/2 частини майна. Оскільки йому вже видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на 1/3 частину спадкового будинку, то в судовому порядку необхідно визнати за ним право власності на 1/6 частину цього майна. З огляду на вказані обставини, він змушений звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судове засідання позивач не прибув, однак, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує та на задоволенні позову наполягає (а.с.71).

Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не прибула, на адресу суду надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити за своєї відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо задоволення позову (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено судом, батьками позивача є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які, крім позивача, мали ще сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_6 (до реєстрації шлюбу - ОСОБА_7 ). ОСОБА_3 на праві приватної власності, на підставі договору міни від 26.03.1963 року, належав житловий будинок АДРЕСА_1 . За час свого життя ОСОБА_3 розпорядилася належним їй майном та склала заповіт, згідно якого усе майно, яке належатиме їй на момент смерті, заповідала дітям: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла та після її смерті ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак, ОСОБА_6 не бажала оформляти свою частку у спадковому майні і не заперечувала, щоб спадкове майно перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за заповітом було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю прізвища матері в заповіті та договорі міни (а.с.7). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2019 року встановлено факт належності ОСОБА_3 договору міни від 26.03.1963 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори Єременко Ж.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 1-1212 та цим же рішенням за ОСОБА_5 визнано й право власності на 1/2 частину спадкового будинку після смерті ОСОБА_3 (а.с.16-20). Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення ОСОБА_5 до суду щодо спадкового майна, їх сестра ОСОБА_6 померла ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та, згідно інформації, яка міститься в матеріалах справи, спадкова справа не заводилась. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 також помер і після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 , якій на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Новіковим І.М. від 09.11.2023 року та зареєстрованого в реєстрі за № 13-2023. Позивач у 2020 році звернувся до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення своєї частки на спадкове майно після смерті матері. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 йому постановою від 06.06.2024 року було відмовлено з тієї причини, що 1/6 частина спадкового майна після смерті ОСОБА_3 залишилась неприйнятою (а.с.21).

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду стали обставини, які свідчать про той факт, що в позасудовому порядку він позбавлений вчинити дії щодо успадкування майна. Так, в ході судового розгляду було встановлено, що під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 щодо спадкового майна, за ним було визнано право власності на 1/2 частину цього майна. Позивач є іншим спадкоємцем за законом, а тому має право на спадкування 1/2 частини майна, оскільки йому вже видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері на 1/3 частину спадкового будинку і в позасудовому порядку він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на іншу частину цього майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що в іншому порядку позивач позбавлений можливості вчинити дії щодо визнання за собою права власності в порядку спадкування, звернення до суду з даним позовом, згідно ст.16 ЦК України, як спосіб захисту права, є, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1217, 1218, 1220, 1225, 1234, 1235, 1268 ЦК України, ст.ст.4, 13, 81, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал