ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/53/22Головуючий у 1-й інстанції Яковець Н.В.
Провадження № 22-ц/817/461/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

секретар - Сович Н.А.

з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Шевцової Т.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Кіореско І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Шевцової Тамари Миколаївни на заочне рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2022 року, ухвалене суддею Яковець Н.В. у цивільній справі №608/53/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 29 серпня 2020 року між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, згідно умов якого ОСОБА_2 передав у позику ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6 393 625,40 грн, остання в свою чергу зобов`язалась повернути вказані кошти в термін до 1 жовтня 2020 року. Однак, відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання та у визначений строк не повернула позичені кошти. 28 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом про стягнення позики у сумі 6 393 625,40 грн, а також пені за кожен день прострочення у сумі 6 577 654, 75 грн за період до 28 січня 2021 року, справа №608/203/21 перебуває у провадженні суду. Враховуючи, що станом на 31.12.2021 року умови договору позики й надалі не виконуються, просив стягнути пеню за кожен день прострочення за період з 29 січня 2021 року по 30 грудня 2021 року у сумі 23 317 141, 30 грн.

Заочним рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за договором позики грошових коштів від 29 серпня 2020 року, посвідченим ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №546 в розмірі 23 317 141,30 грн та 11 350,00 грн судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Шевцова Т.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки у період карантину позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь позикодавця неустойку, штраф та пеню за таке прострочення. Крім цього, нарахування пені проводилось поза строком кредитування.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Шевцової Т.М., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - адвоката Кіореско І.Ю., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та наголосив на відсутності підстав для поновлення відповідачці строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Обставини справи.

29 серпня 2020 року між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучеренко Н.П., зареєстровано в реєстрі за №546.

Відповідно до умов договору позики, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у сумі 6 939 625, 40 грн., що за курсом НБУ на день підписання цього договору становить 252 703, 80 доларів США, а позичальник зобов"язався повернути таку ж суму грошових коштів в термін до 1 жовтня 2020 року.

Згідно п.8 договору позики, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він сплачує пеню в розмірі 1% від виданої суми простроченого зобов"язання за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення.

Станом на момент звернення з даним позовом 10 січня 2022 року сума позики не повернута.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Тлумачення пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:

- в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину;

- в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;

- у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення. Законодавець на рівні акту цивільного законодавстві (пункт 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню). Такий обов`язок припиняється без його виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, із 22 травня 2020 року до 31 липня 2020 року на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя із урахуванням епідемічної ситуації в регіоні карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 19 грудня 2020 року до 01 жовтня 2021 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на приписи пункту 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, наведені постанови Кабінету Міністрів України, якими з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв протягом всього періоду, за який нараховується пеня, суд першої інстанції помилково не застосував вказані норми права та дійшов необґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_1 суми пені в розмірі 23 317 141, 30 грн, що є безпідставним та таким, що суперечить нормам матеріального права.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 16 грудня 2021 року у справі № 922/4076/20 та 25 жовтня 2022 року у справі № 916/183/22.

З врахуванням наведеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно квитанцій від 2 лютого 2024 року (а.с. 83) та від 13 березня 2024 року (а.с. 159) за подання заяви про перегляд заочного рішення та за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 14225,60 грн (605,60 грн+13620,00 грн), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну представника ОСОБА_1 - адвоката Шевцової Тамари Миколаївни - задовольнити.

Заочне рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 25 березня 2022 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за договором позики - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 14 225, 60 грн (чотирнадцять тисяч двісті двадцять п`ять гривень та шістдесят копійок) сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.