Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/2129/23
Провадження № 2/644/1153/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ізмайлова І.К.

секретаря - Дроженко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/2129/23, провадження 2/644/1153/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, -

за участі представника: - позивача - ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

В квітні 2023 року адвокат Шайхлісламова Я.В. звернулася в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкування з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини.

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу з 2016 р. по 2018 рік. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 місце проживання якого, рішенням суду від 18.08.2021 р. визначено з матір`ю і на цей час син проживає з матір`ю в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , належним чином здійснює свої батьківські обов`язки, матеріально забезпечує сина регулярно надсилає грошові коштів на його утримання у розмірі 5000,00 грн. на місяць, систематично купує сину подарунки, одяг, іграшки, забезпечує належне дозвілля та відпочинок. Під час вкрай рідких побачень з сином, жодним чином не порушував права чи інтереси дитини, між ними теплі, близькі родинні стосунки.

Позивач неодноразово приїжджав до сина з метою побачитись, поспілкуватись та провести разом час, купував подарунки, одяг та солодощі, однак усі спроби завершувалися супротивом зі сторони матері, яка не відкривала двері та не брала подарунки для сина, таким чином вчиняла перешкоди у спілкуванні з сином. Позивач працює поза межами України, та має змогу спілкуватися з сином у вихідні дні декілька днів на місяць, оскільки періодично приїжджає в України з цією метою.

18.01.2022 відповідачка та її батьки не допустили позивача до спілкування з сином, не прийняли солодощі, одяг. В присутності сина виштовхали його у коридор, дитину яка бажала побачити батька забрали в іншу кімнату. В зв`язку з цими подіями позивач викликав екіпаж патрульної поліції та складено відповідну заяву.

28.01.2022 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова зобов`язано ВП №1 ХРУП №2 ГУ НП у Харківській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування.

25.10.2021 позивач звертався з заявою про незаконне здійснення перешкод у спілкуванні з дитиною, до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту, Люботинського міського відділу національної поліції України в Харківській області, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженому Президента з прав дитини та Директорату розвитку соціальних послуг та захисту прав дітей Міністерства соціальної політики України.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради №328 від 19.10.2022, на підставі висновку Департаменту служб у справах дітей та рекомендацій Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету ХМР затверджено графік спілкування батька з сином у кожну першу суботу місяця з 15:00 до 19:00 в присутності матері та спілкування засобами телефонного зв`язку щонеділі в зручний для дитини час.

Вважав, що таке рішення прийняте з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, є недостатнім, необґрунтованим та таким, що неможливим до виконання, оскільки він просив встановити графік спілкування в першу та третю неділю місяця по три години, другу та четверту суботу місяця по три години, а також 31 грудня з 12:00 до 16:00, 01 січня з 12.00 до 16:00 та 7 січня з 12:00 до 16:00, крім того визначити участь батька під час святкування дня народження сина, а саме 25.01 за місцем проведення святкового заходу та врахувати спілкування з сином 12.03 (день народження батька) не менше трьох годин.

На момент затвердження графіку спілкування дитині виповнилось всього три роки. Спілкування засобами телефонного зв`язку здійснюються виключно через комунікацію з матір`ю, яка в свою чергу ігнорувала позивача та не давала можливості спілкуватись, заблокувала його в усіх месенджерах, що унеможливлює спілкування з сином ані телефонними засобами зв`язку, ані при особистій зустрічі.

Разом з тим, незважаючи на те, що затверджений графік органу опіки та піклування є вкрай не достатнім для повноцінного спілкування батька з сином, відповідачка не тільки не виконує свої обов`язки, безпідставно, протиправно та необґрунтовано здійснюючи перешкоди у спілкуванні з сином та прийнятті участі у його вихованні, а й взагалі, перестала інформувати про місцезнаходження дитини.

Відповідачка в порушення встановленого графіку покинула територію України разом з сином не повідомивши батька про теперішнє місце перебування дитини, що робить неможливим виконання рішення та затвердженого графіку.

На підставі викладеного просив усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити спосіб участі батька у вихованні дитини, що забезпечить право батька та сина на особисте спілкування, встановивши графік спілкування: першу та третю неділю місяця по три години; другу та четверту суботу місяця по три години. 31 грудня з 12:00 до 16:00, 01 січня з 12.00 до 16:00, 7 січня з 12:00 до 16:00. А також, участь батька під час святкування дня народження сина, 25.01 за місцем проведення святкового заходу. Крім того просив врахувати спілкування з сином 12.03 (день народження батька) не менше трьох годин.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, повідомляти про місце перебування та стан здоров`я дитини.

Представник позивача при судовому розгляді позов підтримав та зазначив, що на час звернення з позовом його довірителю від знайомих стало відомо про виїзд відповідачки з його сином за кордон, однак на час розгляду справи відповідачка перебуває на території України. Як і раніше ОСОБА_1 позбавлений можливості спілкуватися з сином. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України ОСОБА_1 не має можливості приїздити до України і в останнє він був в Харкові до 24.02.2024 р., однак продовжує перераховувати гроші на утримання сина. Також зазначив, що неможливість, на цей час, прибутті позивача для особистих зустрічей з дитиною не позбавляє його права ставити питання перед судом про встановлення способу участі батька у вихованні дитини, на майбутнє. Також визнаючи обставину відсутності позивача на території України з початком війни вважав недоцільним здійснення запиту про перетинання кордону позивачем.

Відповідачка ОСОБА_2 через свого представника адвоката Гофельд Г.С. подала відзив на позов в якому просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Зазначила, що ОСОБА_1 вважає, графік затверджений рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року на підставі висновку та рекомендацій Департаментом служби у справах дітей Харківської міської ради про спілкування батька з сином, визначивши час: кожна перша субота місяця з 15.00 до 19.00 в присутності матері дитини, спілкування засобами телефонного зв`язку щонеділі в зручний для дитини час, є законним, та таким що відповідає в першу чергу інтересам дитини, а посилання позивача про його ухвалення з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, є недостатнім, необґрунтованим та таким, що неможливий до виконання є безпідставними.

Запропонований позивачем спосіб участі у вихованні сина є відірваним від реальності, таким, що не відповідає вимогам закону та інтересам малолітньої дитини, які є найважливішими, оскільки позивач постійно проживає за кордоном та з об`єктивних причин не може реалізувати свої права навіть за встановленим графіком.

ОСОБА_2 ніколи не відмовляла Позивачу у можливості спілкування з сином, не заперечує про наявність права на таке спілкування.

Вважаючи малолітній вік дитини, розлучення з матір`ю неможливе, бо це може призвести до травмування психологічного стану дитини та спровокувати проблеми розвитку. Дитина з народження проживає з матір`ю, батько не часто проявляв увагу дитині, у зв`язку з чим вважала, що зустрічі доцільно проводити у денний час, з урахуванням режиму дитини - присутності матері, тривалість зустрічей - кілька годин (критерієві тривалості зустрічей є бажання та стан дитини) у зв`язку з відсутністю сформованого відчуття родинних зв`язків.

Суд повинен діяти виключно в інтересах дитини та врахувати усі обставини справи, зокрема малолітній вік, прив`язаність дитини до матері, їх близькість, постійне проживання дитини з матір`ю, поведінку позивача у минулому по відношенню до відповідачки та дитини, дотримання графіку режиму дня, а також стосунки, які склалися між дитиною та батьком.

З урахуванням інтересів дитини, розпорядку дня та психологічного розвитку сина, а також у зв`язку перебуванням ОСОБА_1 за кордоном, вважала спілкування засобами телефонного зв`язку щонеділі в зручний для дитини час, враховуючи при цьому стан здоров`я і бажання дитини; право відвідування у майбутньому садка, школи, секцій та гуртків, право спілкування по телефону та інших гаджетах, доступних віку дитини, вважала найсприятливішим способом.

Позивачем не наведено фактів на підтвердження наявності перешкод з боку відповідачки.

18 січня 2022 року син ОСОБА_4 перебував за місцем проживання баби з дідом, ОСОБА_1 , який не спілкувався з дитиною майже рік, з`явився до них додому, поводив себе збуджено, емоційно спілкувався з дідом дитини, намагався силою вдертись до житла та забрати дитину, порушуючи право дідуся та бабусі на спілкування з онуком.

Вважала, що цими діями ОСОБА_1 проявив батьківський егоїзм по відношенню до дитини та продовжує вчиняти психологічний негативний вплив на стан дитини.

ОСОБА_1 , жодного разу не зверталися з метою мирного врегулювання комунікації між сторонами та зустрічей із дитиною - з метою забезпечення найкращі інтересів дитини. Дії, які наразі вчиняються батьком, ОСОБА_1 , не відносяться жодним чином до виховання дитини, забезпечення духовного та фізичного розвитку сина, його найкращих інтересів.

Представник ОСОБА_2 адвоката Гофельд Г.С., 25.01.2024 р. надала суду заяву про розірвання договору про надання правничої допомоги з відповідачкою ОСОБА_2 .

Відповідачка ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, представника в судове засідання не направив, причин неявки до суду не повідомив, заяв з приводу позову суду не надавав.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.07.2023 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.10.2023 р. задоволено клопотання представника ОСОБА_6 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 р. підготовче провадження у цивільній справі закрито та справу призначено до судового розгляду.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із змісту Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року вбачається таке.

У змісту преамбули вбачається, що держави учасниці Конвенції визнають, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Частина 1 ст. 3 Конвенції вказує, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 7 цього ж акту передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Згідно ч.1 ст. 8 Конвенції держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Частина 1 ст. 9 передбачає, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 16, жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання.

Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками.

Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.

Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками.

Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст. 19 СК України: у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу.

Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Крім цього, відповідно до ст.ст. 150-153 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Також, згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Питання виховання дітей врегульовано ст. 157 СК України, відповідно до якої питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Той із батьків, з ким за рішенням суду проживає дитина, самостійно вирішує питання щодо тимчасового виїзду дитини за межі України з метою лікування, навчання дитини за кордоном, відпочинку, за наявності довідки, виданої органом державної виконавчої служби, про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Зважаючи на вказані вимоги закону питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо потребує скрупульозного, детального з`ясування, вивчення та поспішність, непослідовність та неповнота з`ясування істотних обставин у вирішенні вказаного питання слід вважати суперечить вказаним вимогам закону.

Як вбачається із наведеного питання участі у спілкуванні та вихованні дитини одного із батьків, який проживає окремо може бути вирішено кількома позасудовими способами, спроби вирішення вказаного питання, за якими слід вважати попередніми та дуже важливими етапами вирішення вказаного питання, сам спосіб вирішення якого, зважаючи на специфічність стосунків між батьками, що проживають окремо та дитиною, що проживає із одним із них, має істотне, якщо не вирішальне значення у вирішенні даного питання.

Поспішність у вирішенні цього питання, штучне провокування спору та відстоювання виключно особистих інтересів одним із батьків у вирішенні даного питання має виключено негативні наслідки у взаємостосунках між згаданим колом осіб та навіть у випадку задоволення позову одного із них може призвести до непоправних наслідків для стосунків батьків і дитини, фактичної неможливості спілкування одного з них з дитиною, зокрема, до провокування дитини до неналежної поведінки щодо іншого із батьків, унеможливлення тим з батьків з ким проживає дитина виконання рішення суду у такій категорії спорів. Вказане, в свою чергу, негативно позначається на вихованні дитини, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, або ще гірше при провокуванні дитини до негативної поведінки до того з батьків, який проживає окремо у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи; негативне ставлення до інших членів родини іншого з батьків, тощо, що відповідно не може не впливати негативно на розвиток та формування дитини як особистості.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 , батьками якого записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 23-24)

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09.09.2019 р., а ОСОБА_2 з 14.08.1987 року зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 . (а.с. 25, 78)

Сторонами не оспорюється та обставина, що позивач ОСОБА_1 не проживає разом з ОСОБА_2 та сином ОСОБА_4.

25.10.2021 ОСОБА_1 звертався з заявою про незаконне здійснення перешкод у спілкуванні з дитиною, зокрема до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту, Люботинського міського відділу національної поліції України в Харківській області, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженому Президента з прав дитини та Директорату розвитку соціальних послуг та захисту прав дітей Міністерства соціальної політики України, оскільки станом на день подання вказаної заяви рішення органу опіки та піклування ухвалено не було, а мати продовжувала здійснювати перешкоди батьку у спілкуванні з сином. (а.с. 29-31)

18.01.2022 позивач звернувся з заявою до начальника Харківського відділу № 1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області про вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною з боку ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання у АДРЕСА_2 (а.с. 26-28)

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.01.2022 зобов`язано ВП №1 ХРУП №2 ГУНП у Харківській області внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_1 від 18.01.2022 р.

Також суду надано квитанції АТ «Універсал Банк» про сплату ОСОБА_1 , щомісячно з вересня 2020 року по лютий 2023 року та з червня 2023 року по грудень 2023 року по 5000,00 грн. одержувачу ОСОБА_2 (40-70, 169-175).

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 добровільно надає матеріальне забезпечення дитині.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши час: кожна перша субота місяця з 15:00 до 19:00 в присутності матері дитини ОСОБА_2 , спілкування засобами телефонного зв`язку щонеділі в зручний для дитини час.

Попереджено ОСОБА_2 , що перешкоджаючи зустрічам ОСОБА_1 з малолітнім ОСОБА_4, вона порушує права дитини та батька. (а.с. 16)

Отже в результаті конфліктної ситуації пов`язаної з участю батька у вихованні сина та перешкод в цьому з боку матері, компетентним на це органом прийнято рішення про встановлення порядоку участі батька у вихованні малолітнього сина.

Разом з цим суду не надано доказів про невиконання відповідачкою Рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року, оскільки представник позивача зазначив, що до прийняття відповідного рішення позивач з 24.02.2024 р. на територію України не приїжджав, оскільки постійно проживає в Республіці Чехія.

Щодо твердження позивача про неможливості спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку, оскільки відповідачка блокує його виклики, то таке твердження не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також, суду не надано жодного доказу про звернення позивача до органу опіки та піклування Харківської міської ради із заявою щодо вжиття всіх необхідних заходів для запобігання порушення матір`ю, яка не виконує рішення № 328 від 19.10.2022 щодо побачення з малолітнім сином або неможливості спілкування з дитиною засобами телефонного зв`язку.

Крім того, суд звертає увагу, що звернення до правоохоронних органів, Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту, Люботинського міського відділу національної поліції України в Харківській області, Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини, Уповноваженому Президента з прав дитини та Директорату розвитку соціальних послуг та захисту прав дітей Міністерства соціальної політики України, на які позивач посилається, як на доказ чинення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні дитини, передували рішенню органу опіки та піклування прийнятому 19.10.2022 року і були враховані при прийнятті відповідного рішення.

ОСОБА_1 в позовній заяві стверджує, що між ним та відповідачкою існує конфлікт з приводу його участі у вихованні сина, вказував на те, що мати чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином та просив зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною та у її вихованні не за способом (розкладом), встановленим рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року, який не виконується самим позивачем. Окремо вказував, що відповідачка наполегливо, всіма можливими способами ухиляється, також, і після винесення відповідного рішення органом опіки та піклування від виконання вказаного рішення, однак таке твердження також не знайшло свого підтвердження.

Так посилання на зміну місця проживання відповідачки разом з дитиною, її виїзд за межі України, належними та допустимими доказами не доведено. Крім того, за твердженням представника позивача відповідачка проживає у м. Харкові.

З наведеного, вбачається, що між сторонами у справі наявні неприязні, конфліктні відносини, різні бачення ситуації що склалася з приводу участі батька у вихованні дитини, який перебуває за межами України і не відвідує дитину у м. Харкова, а отже мати, в ситуації що склалася не чинить перешкоди позивачу у спілкуванні та участі у вихованні дитини, також не надано доказів на невиконання рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року з цього питання. Навпаки, позивач не прибуває у м. Харків з 24.02.2022 року, за місцем проживання відповідачки, що підтвердив представник позивача.

Зважаючи на наведені вище норми закону та обставини, про які йшлося, судом не встановлено що запропонований позивачем порядок участі у вихованні дитині та графік спілкування викликаний інтересами дитини, а не ситуації, яка склалася між батьками дитини, з урахуванням відсутності батька на території України та відповідно за відсутністю доведених фактів вчинення перешкод з боку матері у спілкуванні батька з дитиною, невиконання рішення Виконавчого комітету Харківської міської ради № 328 від 19.10.2022 року, а отже відсутні підстави до встановлення іншого способу участі батька у вихованні дитини ніж визначено відповідним рішенням.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом надано позивачу реальну процесуальну можливість надати всі необхідні докази на підтвердження заявленого позову.

Суд не вбачає передбачених у наведених нормах цивільного процесуального права законних підстав для того, щоб взяти до уваги лише твердження позивача у вчиненні йому перешкод на доведеність позову.

В іншому випадку таке сприяння судом у здійсненні однієї із сторін своїх прав призведе до легітимізації зловживанням стороною правом на подання доказів, що є неприпустимим, оскільки за своїм змістом є порушенням передбаченого у ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" права на справедливий судовий розгляд в контексті такого його елемента, як правова визначеність, а також - до порушення конституційної засади судочинства: рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 129 Конституції України.

Виходячи з того, що при зверненні до суду позивачем не надано належних та допустимих доказів вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною та необхідності встановлення іншого способу участі батька у вихованні дитини, суд не вважає можливим задовольнити позовні вимоги за їх недоведеністю, що не позбавляє права на повторне звернення до суду з вимогами на підставі нового доказу, який є іншою підставою позову.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 11, 13, 81, 82, 141, 229, 247 263-265, 268, 273 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі батька у вихованні дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 20.06.2024 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 - АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради - вул. Чернишевська, 55, м. Харків, 61002, код ЄДРПОУ - 26489104.

Суддя: