Провадження № 2/641/1763/2024 Справа № 641/2876/24
13 червня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові питання про розподіл судових витрат по цивільній справі № 641/2876/24
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_5
про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/7 частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.05.2024 року до 30.06.2025 року. В решті позову відмовлено.

З огляду на заяву представника позивача ОСОБА_1 , подану в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.06.2024 року.

Встановлено ОСОБА_4 строк до 11.06.2024 року для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат.

10.06.2024 року представником позивача ОСОБА_1 через систему "Електронний суд" до суду подано заяву про розподіл судових витрат, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у розмірі 5000грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що витрати позивача на правову допомогу складають 5000грн. і підтверджуються договором про надання правової допомоги від 15.04.2024 року, актом виконаних робіт від 07.06.2024 року та платіжною інструкцією від 08.06.2024 року. Звертає також увагу, що згідно з договором про надання правової допомоги оплата правової допомоги встановлена у вигляді фіксованої суми у розмірі 5000грн., а тому з урахуванням висновків Верховного Суду у постанові від 28.12.2020 року по справі № 640/18402/19 такий розмір не потребує доказування, що підтверджується детальним описом робіт.

Відповідачем подано заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в якій він просить відмовити в задоволенні заяви. Зазначає, що позовні вимоги заявлено до стягнення за 5 років, а задоволено судом за 1 рік 1місяць, що складає 20,67% від заявленого розміру. Тому пропорційно розміру задоволених вимог оплата витрат на правову допомогу складає 5000грн*20,67%=1033,50грн. Крім того, на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані неналежні документи, зокрема, викликає сумнів підписання самою ОСОБА_4 акту виконаних робіт, оскільки різниться її підпис у вказаному акті, у паспорті і на нотаріально посвідченій заяві. У якості доказу оплати надано платіжну інструкцію, в якій отримувачем коштів є Острицький АБ, хоча ініціали адвоката інші.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Острицький А.О. заяву про розподіл судових витрат підтримав, просить стягнути витрати на правову допомогу з відповідача. Зазначає, що відповідачем належними доказами не доведено, що акт виконаних робіт підписано не самою ОСОБА_4 , а іншою особою. Договір про правову допомогу укладено позивачем з адвокатським бюро Острицького, а тому саме на АБ Острицького позивачем перераховано кошти, що також підтверджується кодом ЄДРПОУ, зазначеним у платіжній інструкції.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні проти стягнення витрат на правову допомогу заперечують. Відповідач додатково зазначив, що як учасник бойових дій має пільги зі сплати судового збору.

Розглянувши питання про розподіл судових витрат в межах справи № 641/2876/24, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що позивач згідно Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, рішенням суду позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів задоволено частково на 50% від заявленого розміру (пред`явлено до стягнення аліменти у розмірі 1/4 частки за період з 13.11.2021 року, задоволено судом у розмірі 1/7 частки за період з 08.05.2024 року), судовий збір у розмірі 605,60грн. (1211,20грн/2=605,60грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, серед іншого, звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Цей позов спрямованих на захист прав доньки, яка продовжує навчання, а не на захист прав ОСОБА_2 , який є учасником бойових дій, а тому посилання відповідача на наявність пільг зі сплати судового збору є безпідставним.

Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (за наявності заперечень учасника справи, якими є відповідні заперечення представника відповідача), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано наступні документи:

1. копію договору про надання правової допомоги, укладеного 15.04.2024 року між ОСОБА_4 та Адвокатським бюро «Острицький»., згідно з умовами якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу у справі щодо стягнення на користь Клієнта аліментів на утримання доньки на час навчання в університеті. Вартість надання правової допомоги в суді першої інстанції складає 5000грн.

2. копія акту виконаних робіт від 07.06.2024 року, згідно з яким загальна вартість робіт складає 5000грн., клієнт не має претензій стосовно якості, строків виконання та об`єму виконаних робіт;

3. копію платіжної інструкції від 08.06.2024 року про сплату ОСОБА_4 на користь АБ «Острицький» 5000 грн.

Доводи відповідача про підписання акту виконаних робіт від 07.06.2024 року не позивачем ОСОБА_4 , а іншою особою не доведено належними та допустимими доказами. Відповідно до платіжної інструкції від 08.06.2024 року кошти в оплату вартості правових послуг оплачені на користь АБ Острицького, з яким укладено договір про правову допомогу.

Враховуючи категорію та складність справи, часткове задоволення позовних вимог, складність виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст додаткового рішення складено 13.06.2024 року.

Суддя С. О. Ященко