ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Суми

Справа №583/2053/24

Номер провадження 22-ц/816/1685/24, , 22-ц/816/1686/24, 22-ц/816/1713/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , які подані її представником - адвокатом Цурканом Віктором Івановичем

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року, додаткову ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2024 року, ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2024 року у складі судді Сидоренка Р.В., постановлені у м. Охтирка Сумської області

у справі за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржується, як суб`єкта владних повноважень державний виконавець Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіна Алла Олександрівна, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Охтирський відділ державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, щодо передчасного скасування постанови про арешт коштів боржника,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Цуркана В.І. звернулася до суду із вказаною скаргою, в якому просила визнати неправомірними дії державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. по прийняттю 15 квітня 2024 року рішення про зняття арешту з коштів боржника, вжитих раніше постановою державного виконавця від 21 березня 2024 року в межах виконавчого провадження АСВП ВП № 74608782 по примусовому виконанню судового наказу Великописарівського районного суду Сумської області від 15 листопада 2023 року № 575/1194/23 (2-н/575/110/23) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 10 листопада 2023 року і до повноліття дитини, без реального виконання судового рішення; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. від 15 квітня 2024 року про зняття арешту з коштів в межах виконавчого провадження АСВП ВП № 74608782 по примусовому виконанню судового наказу Великописарівського районного суду Сумської області від 15 листопада 2023 року № 575/1194/23 (2- н/575/110/23) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 10 листопада 2023 року і до повноліття дитини; зобов`язати державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіну А.О. застосувати належні заходи примусового виконання про арешт коштів боржника у банківських, фінансових та кредитних установах; поновити строк звернення до суду із скаргою з огляду на те, що про наявність оскаржуваної постанови державного виконавця адвокат стягувача дізнався випадково і значно пізніше її винесення. Крім того, починаючи із 01 травня 2024 року було визначено територіальну підсудність судових справ Великописарівського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Свої вимоги мотивував тим, що судовим наказом Великописарівського районного суду Сумської області від 15 листопада 2023 року № 575/1194/23 (2-н/575/110/23) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 10 листопада 2023 року і до повноліття дитини.

За поданим виконавчим листом, 02 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження № 74608782.

Станом на 02 квітня 2024 року у межах суми звернення стягнення заборгованість визначена в розмірі 26525,22 грн, що є розрахунком за статистичними даними без врахування працевлаштування. Встановлено, що боржник отримує дохід у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .

02 квітня 2024 року постановою в межах виконавчого провадження звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

02 квітня 2024 року примусове виконання забезпечено постановою про арешт коштів боржника.

15 квітня 2024 року постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження № 74608782 про зняття арешту з коштів знятий арешт з рахунку НОМЕР_2 , відкритого в АТ КБ «Приватбанк». Підстава: заява представника ОСОБА_2 - адвоката Кутового Я.А. Надана довідка з АТ КБ «Приватбанк», згідно якої боржник на картковий рахунок НОМЕР_2 отримує заробітну плату.

Вказувала, що станом на 15 квітня 2024 року судовий наказ Великописарівського районного суду Сумської області від 15 листопада 2023 року № 575/1194/23 (2-н/575/110/23) не виконаний.

Вважала, що постанова державного виконавця від 15 квітня 2024 року в межах виконавчого провадження № 74608782 є передчасною за змістом прийнятого рішення та незаконною за наслідками, такою, що порушує права стягувача, яка позбавлена належного і своєчасного виконання судового рішення. Оскільки, ані боржник, ані його представник, звертаючись до Охтирського ВДВС з заявами про скасування арешту коштів боржника, не надали документів, які підтверджують, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Довідка видана АТ КБ «ПриватБанк» про те, що боржник має банківську картку, на яку отримує заробітну плату, не є підставою для скасування арешту з рахунку боржника, так як в довідці зазначено, що на банківську картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата або інша соціальна виплата. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено. Отже, боржник та його представник не надали документів, які б підтверджували наявність підстав для зняття арешту з банківського рахунку, зокрема доказів того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та/або, що на кошти, розміщені на цьому рахунку заборонено звертати стягнення.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року поновлено строк на звернення до суду із зазначеною скаргою.

Скаргу подану представником ОСОБА_4 в інтересах стягувача ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіної А.О. по прийняттю 15.04.2024 р. рішення про зняття арешту з рахунку боржника, вжитих раніше постановою державного виконавця від 02.04.2024 р. в межах виконавчого провадження АСВП ВП № 74608782 по примусовому виконанню судового наказу Великописарівського районного суду Сумської області від 15.11.2023 р. № 575/1194/23 (2-н/575/110/23) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 10 листопада 2023 року і до повноліття дитини, без реального виконання судового рішення.

У іншій частині скарги відмовлено.

Додатковою ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2024 року заяву представника стягувача адвоката Цуркана В.І. про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені нею судові витрати в сумі 500 грн.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2024 року у прийняття додаткової ухвали за заявою представника стягувача адвоката Цуркана В.І. про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесених нею судових витрат пов`язаних із оплатою поштової кореспонденції, відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 21 травня 2024 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись нанеправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції безпідставно визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвали суду в частині незадоволених вимог скасувати та ухвалити нове судове рішення про їх задоволення.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що боржником та його представником не надано документів, які б підтверджували наявність підстав для зняття арешту з банківського рахунку, зокрема доказів того, що цей рахунок має спеціальний режим використання та/або, що кошти, розміщені на цьому рахунку заборонено звертати стягнення. Надана АТ КБ «ПриватБанк» довідка про те, що боржник має банківську картку, на яку отримує заробітну плату, не є підставою для скасування арешту з рахунку боржника, так як в довідці зазначено, що на банківську картку може бути зарахована будь-яка виплата (переказ), тобто не лише заробітна плата або інша соціальна виплата.

Від Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що ним жодними рішеннями, діями чи бездіяльністю не було порушено норми закону та права заявника, а тому залучення управління є безпідставним.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 04 червня 2024 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення судом норм процесуального права, просить ухвали суду змінити та стягнути на користь ОСОБА_5 з органу ДВС судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 грн.

У доводах апеляційної скарги вказує, що відшкодування судових витрат за правничу допомогу у розмірі 500 грн не є розумним вирішенням заяви та ініційованого питання.

Вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 11 червня 2024 року, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись напорушення судом процесуального права, просить ухвали суду скасувати та здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_5 судові витрати, пов`язані з розглядом справи (поштове супроводження скарги з додатками) на суму 77,00 грн.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не вирішено питання по судовим витратам, пов`язаних з розглядом справи поштового супроводження скарги з додатками та доказів по справі.

Іншими учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк подано не було.

Ухвала суду в частині вирішення скарги ОСОБА_1 сторонами не оскаржуються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги на ухвали суду від 21 травня 2024 року та 11 червня 2024 року не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга на додаткову ухвалу від 04 червня 2024 року підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що постановою старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції А.Рубякіною від 02 квітня 2024 року відкрито виконавче №74608782 з примусового виконання судового наказу № 575/1194/23, виданого 16 листопада 2023 року Великописарівським районним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви про видачу судового наказу, тобто з 10 листопада 2023 року і до повноліття дитини (а.с. 11).

Постановою старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіною А. від 02 квітня 2024 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с.13).

Постановою старшого державного виконавця Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рубякіною А. від 15 квітня 2024 року знято арешт з рахунку НОМЕР_2 , відкритого АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я боржника ОСОБА_2 . Надана довідка АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої боржник на вказаний картковий рахунок отримує заробітну пласту.

Постановою державного виконавця від 10 травня 2024 року внесено зміни до постанови від 15 квітня 2024 року про зняття арешту з коштів та викладено в наступній редакції: «Зняти арешт з коштів заробітної плати боржника ОСОБА_6 , які надходять на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" та направлено сторонам виконавчого провадження та АТ КБ «ПриватБанк»» (а.с. 84).

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, щодії державного виконавця по прийняттю 15 квітня 2024 року постанови про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_6 є неправомірними, оскільки на момент прийняття оскаржуваної постанови рішення суду боржником, як добровільно, так і у примусовому порядку не виконане, наявна заборгованість у зведеному виконавчому провадженні. Факт подальшого відрахування коштів на виконання рішення суду на депозитний рахунок виконавчої служби не може бути взятий до уваги як належне обґрунтування законності оскаржуваної постанови на час її винесення. На незаконність дій державного виконавця при винесенні даної постанови свідчить також те, що ним було прийняте рішення про скасування арешту з рахунку в цілому, а не розміщених на ньому грошових коштів, у тому числі і тих, на які заборонено звертати стягнення.

Мотивуючи відмову у задоволенні скарги в частині скасування постанови державного виконавця від 15 квітня 2024 року про зняття арешту з коштів, суд вважав, що до оскаржуваної постанови державним виконавцем були внесені зміни, якими залишено арешт коштів боржника в частині, що становитимуть можливі інші надходження, окрім заробітної плати, то право стягувача у даному випадку не порушуватиметься. Також суд вважав, що не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання державного виконавця застосувати належні заходи примусового виконання про арешту коштів боржника у банківських, фінансових та кредитних установах, оскільки виконання судового рішення відбувається у межах визначеного законом строку, та скаржником не зазначено, які саме заходи не вжив державний виконавець для своєчасного виконання судового рішення.

Задовольняючи частково заяву про ухвалення додаткової ухвали, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи критерії співмірності, реальності адвокатських послуг та розумність їх розміру, клопотання державного виконавця про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що державний виконавець вжила належних заходів для усунення порушень з метою недопущення потенційного порушення прав стягувача, то з Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 500 грн.

Відмовляючи в частині понесення стягувачем судових витрат, пов`язаних із оплатою поштової кореспонденції, суд першої інстанції виходив з того, що судом стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 500 грн, у тому числі і з урахуванням понесених нею витрат на поштове направлення. Оскільки заявник не згоден з розміром визначеної судом суми відшкодування, він має захистити своє право шляхом апеляційного оскарження попередньої ухвали суду.

Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суд першої інстанції.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Положеннями статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України" Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Арешт на майнові права у вигляді майнових прав у внутрішній системі обліку особи, яка провадить клірингову діяльність, накладається в порядку, встановленому статтею 64 Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки".

Не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення за власними зобов`язаннями Центрального депозитарію цінних паперів як суб`єкта господарювання на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів для забезпечення виплати доходів за цінними паперами, при погашенні боргових цінних паперів чи при здійсненні емітентом інших корпоративних операцій, що передбачають виплату коштів.

Не допускається накладення арешту, звернення стягнення на кошти, що отримуються (утримуються) небанківським надавачем платіжних послуг на розрахунковому рахунку, відкритому банком небанківському надавачу платіжних послуг для виконання платіжних операцій, за зобов`язаннями такого небанківського надавача платіжних послуг перед будь-яким кредитором, крім звернення стягнення за зобов`язаннями цього небанківського надавача платіжних послуг перед користувачем, за умови що таке зобов`язання пов`язано з наданням ним платіжних послуг такому користувачу. Порядок звернення стягнення на кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках небанківських надавачів платіжних послуг, встановлюється Національним банком України.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина 4статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження№ 12-28гс20).

Відрахування із заробітної плати, насамперед здійснюють підприємства установи та організації тощо, які й здійснюють нарахування цих виплат і відповідно частини першої статті 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь-яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

При цьому, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розміру коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Такі правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року у справі №756/8815/20.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 15 квітня 2024 року державним виконавцем була прийнята постанова про зняття арешту з рахунку, відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Разом з тим, на підставі наданої боржником виписки про рух коштів по його картковому рахунку із зазначенням зарахувань у вигляді заробітної плати, державним виконавцем 10 травня 2024 року прийнято постанову про внесення змін до постанови від 15 квітня 2024 року про зняття арешту коштів, виклавши у наступній редакції: «Зняти арешт з коштів заробітної плати боржника ОСОБА_6 , які надходять на рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»».

Залишення державним виконавцем арешту на кошти, які складають заробітну плату боржника, та звернення на них стягнення унеможливлювало отримання боржником ОСОБА_2 будь-яких коштів заробітної плати, як єдиного джерела доходу та порушувало його право на отримання винагороди за працю.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування постанови державного виконавця від 15 квітня 2024 року, оскільки до вказаної постанови державним виконавцем внесено зміни, залишивши арешт коштів боржника в частині, що становитимуть можливі інші надходження, окрім заробітної плати, а отже право стягувача у даному випадку не порушуватиметься.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги про наявність підстав для визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця від 15 квітня 2024 року про зняття арешту з коштів боржника у межах виконавчого провадження, оскільки державний виконавець визнавши протиправність постанови від 15 квітня 2024 року про зняття арешту із рахунку в цілому, що порушувало права стягувача з огляду на наявність заборгованості по сплаті аліментів, прийнявши 10 травня 2024 року нову постанову, усунула вказане порушення забезпечивши таким чином як дотримання прав боржника, так і стягувача.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця застосувати належні заходи примусового виконання по арешту коштів боржника у банківських, фінансових та кредитних установах, задоволенню не підлягає, оскільки скаржником не доведено, які саме заходи не вжив державний виконавець для своєчасного виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права

Разом з тим колегія суддів вважає, що заслуговують на увагу доводи апеляційного скарги в частині розподілу судових витрат, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Як передбачено частинами 2 - 5, 8 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Як убачається з матеріалів, представником ОСОБА_1 адвокатом Цурканом В.І., на підтвердження розміру понесених скаржником судових витрат, було надано суду договір про правничу допомогу від 03 травня 2024 року, укладений між адвокатом Цурканом В.І. та ОСОБА_1 , розрахункову квитанцію від 03 травня 2024 року про оплату ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, акт приймання-передачі виконаних робіт від 22 травня 2024 року (а.с.111-114).

Відповідно до п. 1 вказаного договору предметом договору є надання адвокатом послуг за плату, коли замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором за дорученням і за рахунок клієнта (замовника) необхідних юридичних дій правового характеру.

Згідно п. 9 договору об`єм правничої допомоги та юридичних послуг за даним договором складає: надання правничої допомоги, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань консультативно-юридичного характеру, підготовка та подання заяв, клопотань, скарг за змістом та відповідно за інстанційною належністю, правове супроводження (представництво) при підготовці, формуванні, оформленні та розгляді судової справи за скаргою ОСОБА_1 .

Сторони за даним договором погодили внесення оплати за правове супроводження по суті і у межах даного договору в розмірі 5000 грн одноразового внеску будь-яким платіжним способом (на розрахунковий чи картковий рахунок (особистий рахунок) адвоката, поштою тощо) або внесення готівкою безпосередньо адвокату (на розсуд та за вибором клієнта).

Згідно розрахункової квитанції № 03-05/2024 оплата за надання правничої допомоги внесена від клієнта ОСОБА_1 становить 5000 грн.

Згідно з актом приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 22 травня 2024 року витрати на правничу допомогу становлять 5000 грн.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

На підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на відправлення поштової кореспонденції, представником були надані фіскальні чеки відділення поштового зв`язку №42703, адреса: АДРЕСА_2 на 77,00 грн, датовані 03 травня 2024 року та 22 травня 2024 року, з яких вбачається направлення рекомендованих листів на адресу ОСОБА_2 (а.с. 36, 110).

Колегія суддів не може погодитися з розміром присуджених до стягнення судових витрат у розмірі 500 грн.

На думку колегії суддів, заявлений ОСОБА_1 розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн є доведеним та відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності. Проте, з урахуванням часткового задоволення скарги слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції понесені нею судові витрати в сумі 1700 грн 00 коп.

Також колегія суддів вважає, що до пропорційно задоволених вимог, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції підлягають стягненню понесені витрати, пов`язані з відправленням поштової кореспонденції в сумі 26 грн 00 коп.

Отже, виходячи з викладеного, на підставі 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України додаткову ухвалу суду, постановлену за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання щодо розподілу судових витрат, належить змінити, стягнувши на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1700 грн 00 коп. та витрати, пов`язані з відправленням поштової кореспонденції в сумі 26 грн 00 коп.

Колегія суддів вважає, що ухвала Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2024 року підлягає залишенню без змін, оскільки судом першої інстанції при постановленні додаткової ухвали було вирішено питання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з відправленням поштової кореспонденції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , які подані її представником - адвокатом Цурканом Віктором Івановичем на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року та ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2024 року залишити без задоволення.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 травня 2024 року в оскаржуваній частині та ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2024 року залишити без змін.

Додаткову ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 червня 2024 року змінити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Охтирського відділу державної виконавчої служби в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1700 гривень 00 копійок та витрати, пов`язані з відправленням поштової кореспонденції в сумі 26 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов