Справа №487/8649/23
Провадження №2/487/898/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2024 Заводський районний суд міста Миколаєва в складі: головуючого судді - Кузьменко В.В., за участю секретаря судового засідання, - Рафальської Т.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

Встановив:

24.11.2023 року до суду надійшла позовна заява адвоката Шиян Ю.М. в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу. А саме 11.07.2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Договору купівлі продажу квартири від 11.07.2022 р. Продавець передав у власність Покупцю, а Покупець прийняв двокімнатну квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 . Пунктом 3 Договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2022 р. узгоджено, що продаж квартири за домовленістю сторін здійснюється за 1095000,00 грн.

Оскільки майно було придбане в період шлюбу, воно належить Позивачці та Відповідачу, як подружжю на праві спільної сумісної власності. На підставі вищезазначеного вважаємо, що Позивачка має право стягнути з Відповідача грошову компенсацію у сумі 547500,00, що становить 1/2 вартості двокімнатної квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати, які складаються з сплати судового збору у сумі - 5475,00 грн.

Ухвалою суду від 01.12.2023 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року витребувано докази по справі.

10.06.2024 року від приватного нотаріуса Ємельянової Н.В. надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі.

18.07.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, оскільки ціна спільного майна на момент поділу складає 1476000,00 грн.

04.09.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, остання надала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками і витребуваних судом, позивачі розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

За ст. 18 СК України кожен учасник сімейних правовідносин має право звернутись до суду за захистом свого права або інтересу. Способами захисту є встановлення правовідношення.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2013 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.03.2023 року шлюб розірвано.

11 липня 2022 р. між ОСОБА_2 (Покупець) та ОСОБА_3 (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Договору купівлі продажу квартири від 11.07.2022 р. Продавець передав у власність Покупцю, а Покупець прийняв двокімнатну квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_2 .

Пунктом 3 Договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2022 р. узгоджено продаж квартири за домовленістю сторін здійснюється за 1095000,00 грн.

Згідно Звіту про оцінку майна виконаного ТОВ "Генеральне бюро технічного планування України експерт", станом на 16.07.2024 року квартира, загальною площею 51,1 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 коштує 1 476 000,00 грн.

Отже, спірна квартира набута сторонами під час перебування у шлюбі.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст.163 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, з моменту набуття права спільної сумісної власності, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгодженні обома співвласниками.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11).

У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Судом встановлено, що спірна квартира набута сторонами під час перебування у шлюбі, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу.

Відповідно до ст.60, ст.63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це його право оспорюється або не визнається іншою особою а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.1, ч.2 ст.71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених ст.365 ЦК України.

Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Оскільки ОСОБА_2 заперечує щодо отримання грошової компенсації вартості спірної частини нерухомого майна, суд не вбачає обґрунтованих підстав для присудження одному з подружжя, у даному випадку ОСОБА_2 , грошової компенсації вартості його частки у майні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного.

Відповідно до частин 1-6 ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються - згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем дотримано вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України надано договір про надання правової допомоги від 26.09.2023 року, акт надання послуг від 04.09.2024 року, квитанція до прибуткового касового ордера №003 від 04.09.2024 року, що підтверджує витрати на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт по наданню позивачу правничої допомоги, складність справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); ціну позову та значення справи для сторони, суд вважає, що на користь позивача з відповідача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в загальній сумі 20000 гривень.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 7980,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 (одну другу) частину квартири, що роташована за адресою: АДРЕСА_3 , а решту 1/2 частини квартири залишити у власності відповідача ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в загальній сумі 20000 грн. та судовий збір у розмірі 7980,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В.Кузьменко