справа № 208/2292/24
№ провадження 2/208/812/24
02 серпня 2024 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,
Учасники справи
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Відповідач держава російська федерація в особі уряду російської федерації,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до держави російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулась з позовом до держави російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначив, що збройна агресія рф завдала йому біль та страждання від втрати матері, біль від того в яких умовах вона вмирала, біль від того, що він не зміг і вже не зможе поховати належним чином, розпач від того, що майже в 65 років він залишився безхатьком, втратив свою квартиру, втратив нормальні умови для існування, з великою вірогідністю втратив свою машину. Зазначає, що він не може собі дозволити багато речей, які були в нього до агресії, йому доводиться економити на всьому, аби сплачувати оренду житла, доводиться працювати в 64 роки, бо інакше його чекає тільки кімната в гуртожитку. Він бачив стільки речей, які не повинна бачити нормальна людина (руйнування, дуже багато трупів, смерті, глузування з чужого болю, залякування смертю…), що все це періодично спливає у його мозку та не дає нормально, як раніше, без всього цього травматичного непотрібного досвіду, існувати. Він вважає, що рф повинна відшкодувати всі ті страждання, які завдала йому, а також наслідки того, що він і наразі не може повернутися до того повноцінного життя, яке в нього було. Вважає, що ще довгий час, напевно до кінця його життя, йому потрібна буде реабілітація та санаторно-курортне лікування.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначає, що збройна агресія рф завдала і продовжує завдавати їй ( ОСОБА_2 ) та її дитині ( ОСОБА_4 ) безліч невимовних страждань від того, що: тебе постійно намагалися (бомбардування, обстріли)/намагаються (тривоги) вбити; від жаху побачених руйнувань та вбивств; від голоду та холоду, відсутності нормальних умов для життя під час переховування у підвалі (вода, електрика, газ, тепло, зв`язок), від відсутності доступу до послуг медичних закладів; від того, що вони втратили власне житло, і не мають і ще довго не матимуть змоги віднайти спокій у власній оселі з власними речами, налагодженим побутом; від вбивств близьких і рідних (бабуся та друг); від того, що цей травматичний досвід негативно позначився на її дитині, і вона як мама не насолоджується дитинством ОСОБА_5 , а ліквідує та постійно намагається поменшити наслідки травмування дитячої психіки від збройної агресії рф; від того, що дитина маючи травматичний досвід від збройної агресії рф не як усі дітки, просто ходить до дитячого садочку і радіє святам, музиці, а боїться тих речей, яких не повинна боятися (звуки, мовлення, комунікація, сутінки) і саме завдяки цьому має додаткове навантаження (постійне спілкування/лікування з профільними спеціалістами) для коригування розвитку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_3 зазначила, що саме збройна агресія рф лишила її можливості прожити спокійно старість, бачити світ. Зазначає, що вона все життя працювала, на те щоб мати гідну спокійну старість, а зараз вона разом з чоловіком повинні собі повністю у всьому відмовляти аби винаймати житло, де оренда без комунальних платежів становить 5000 грн. на місяць. На їх пенсію 3515,12 грн. та 8776,61 грн., враховуючи відсутність власного житла, і те що на орендоване житло йде приблизно більше 50% їх доходу. ОСОБА_6 на те, що в них буде свій дім дуже мала, враховуючи, той факт що наразі скорочуються виплати навіть ВПО, а це всього 2000 грн. на людину. Голод, холод, відсутність жодних людських умов для існування, постійний страх вбивства, вбивство близьких і рідних (мама чоловіка, друг сім`ї ОСОБА_7 ), втрата житла, втрата автомобіля (залишився на окупованій території), навколо руйнування та трупи. Все що залишилось в неї по виїзду, це одне фото батьків, невеличка сумка речей, та ті речі обпалені вогнем, що на неї. Все життя, де був облаштований побут, зроблений ремонт в квартирі, куплені нові дивани, ліжка, шафи, картини все це тільки в пам`яті. Наразі тільки тяжкі спогади та життя на виживання.
Тому, позивачі просять суд:
1.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 4 219 313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100 000 Євро.
2.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_4 , моральну шкоду у розмірі 4 219 313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100 000 Євро.
3.Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрована як ВПО за адресою: АДРЕСА_4 , моральну шкоду у розмірі 4 219 313 грн. 27 коп., що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на момент звернення позивача до суду 100 000 Євро.
Ухвалою суду від 01.04.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 03.07.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх представник - адвокат Плетенко К.Ю. не з`явились, позивачі надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки до суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного.
Місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41-42).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що його батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , актовий запис №1663 (а.с.77).
Також, в матеріалах справи містяться свідчення ОСОБА_10 , надані до органів слідства та суду від 07.09.2022 р. стосовно смерті матері ОСОБА_1 ОСОБА_9 (а.с.56-57).
Згідно копії рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2022 року по справі №208/4571/22 заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт смерті громадянки України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с.Нижня Салда, Свердловської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Маріуполь Донецької області, Україна (а.с.52-54).
Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис №1527 (а.с.55).
В матеріалах справи міститься копія свідоцтво на право власності на житло від 29.07.1993р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», відповідно до якого вбачається, що кв. АДРЕСА_8 належить на праві власності ОСОБА_9 та членам її сім`ї ОСОБА_1 (а.с.68)
Згідно копії витягу №364723464 з Державного реєстру речових прав від 06.02.2024 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 29.07.1993р., видавник: Маріупольське державне виробниче підприємство по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик» (а.с.69).
Згідно копії витягу №368302932 з Державного реєстру речових прав від 04.03.2024 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності (розмір частки 1/2) ОСОБА_1 . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, виданий 04.03.2024р., видавник: ОСОБА_11 , державний нотаріус Першої кам`янської державної нотаріальної контори (а.с.70).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 22 вересня 2009 року, актовий запис №751. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 прізвище не змінювала (а.с.78).
Місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.153).
В матеріалах справи міститься копія свідоцтво на право власності на житло від 30.01.1995р., видане державним підприємством по ремонту і експлуатації житлового фонду «Житловик», відповідно до якого вбачається, що кв. АДРЕСА_9 належить на праві власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.156)
Згідно копії витягу №351881934 та №351880805 з Державного реєстру речових прав від 26.10.2023 року квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_14 та ОСОБА_3 . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 30.01.1995 р., видавник: Державне підприємство з ремонту та експлуатації житловофонду «Житловик» (а.с.157-158).
В матеріалах справи міститься копія договору оренди квартири, укладеного 05 листопада 2022 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 , акт прийому-передачі квартири від 05 листопада 2022 року. Відповідно до даного договору орендна плата за квартиру становить 5 000,00 грн. (а.с.182-183).
Відповідно до копії довідки про доходи №4388 4130 1136 1338 сума пенсії ОСОБА_1 за період: з 01.08.2023р. по 31.01.2024р. складає 52 659,66 грн. (а.с.184).
Відповідно до копії довідки про доходи №6178 1018 9059 0178 сума пенсії ОСОБА_3 за період: з 01.09.2023р. по 29.02.2024р. складає 21 090,72 грн. (а.с.184).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вбачається, що її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_3 , актовий запис №1302 (а.с.147).
Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_17 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб 08 вересня 2007 року, актовий запис №910. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_12 змінила прізвище на « ОСОБА_18 » (а.с.148).
Місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , відповідно до копії паспорта громадянина України, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.80).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_17 мають малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис №421 (а.с.83).
В матеріалах справи міститься копія рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №576 від 01.11.2023 відповідно до якого малолітній дитині ОСОБА_4 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів (а.с.100).
Також в матеріалах справи міститься план реабілітаційних заходів по медичній реабілітації, виданий КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» по пацієнту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; індивідуальний реабілітаційний план в довготривалому періоді або при хронічному перебігу №6582-7285-6690-3534 від 10.01.2024 р., виданий КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» по пацієнту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.101-107).
В матеріалах справи містяться свідчення фаховий висновок, наданий спеціалістом з логопедії ОСОБА_19 . В якому зазначено, що саме пережитий стрес внаслідок обставин, які були в м.Маріуполі (обстріли, збройна агресія зс рф) є ключовим фактором такої поведінки (дитина на час перших занять була дуже збуджена) дитини ( ОСОБА_20 ) та страху в неї почати активний діалог з висловлюванням своєї думки. Враховуючи це, для того, щоб надалі зменшити наслідки перенесеного, дитина потребує постійного корегування поведінки та розвитку мовлення (а.с.108-112).
В матеріалах справи містяться свідчення фаховий висновок, наданий спеціалістом з логопедії ОСОБА_21 . В якому зазначено, що Ростиславу діагностовано: затримку мовленнєвого розвитку, через значущий стрес та психологічний тиск; відмову вступати у контакт з дорослими та дітьми; страх гучних звуків не типова реакція; поведінка дитини нестабільна, легко збуджувана; стан психічних процесів не відповідає нормі (а.с.113-115).
Відповідно до довідки, наданої вихователем молодшої групи ОСОБА_22 , директором ЗДО №16 «Зірочка» м.Кам`янське Г.В. Куропятниковою вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ходить до молодшої групи Комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №16 «Зірочка» Кам`янської міської ради Дніпропетровської області. В даній довідці зазначено, що дитина дуже боїться підвалу, це виражається у крику, плачі та притисканні до дорослого; дитина має проблему з комунікацією з однолітками, вона більше полюбляє самостійну тиху гру з іграшками, або опіку дорослого; на дитячих святах були непоодинокі випадки, коли боючись гучних звуків, дитина вибігала з залу свят та ховалась, затуляючи вушка; дитина має проблеми з розвитком мовлення (а.с.116).
Відповідно до договору дарування, укладеного 09 жовтня 2015 року між ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_23 , ОСОБА_25 передали у дарунок, а ОСОБА_2 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_10 (а.с.86-87).
Згідно копії витягу №351244485 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.10.2023 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_11 належить на праві власності ОСОБА_2 . Документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, виданий 09.10.2015р., видавник: Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Макаревич В.Г. (а.с.88).
Згідно копії витягу №351882512 з Державного реєстру речових прав від 26.10.2023 року вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 . Документи, подані для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, виданий 30.01.1995 р., видавник: Державне підприємство з ремонту та експлуатації житловофонду «Житловик» (а.с.90).
Окрім цього, матеріали справи містять відео та фото докази пояснень позивачів, зазначених у позовній заяві.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Способи захисту цивільних прав визначено ст. 16 ЦК України.
Пунктом 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 року розпочалася військова агресія рф проти України, внаслідок якої була анексована територія Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької та Луганської областей України.
Відомим також є той факт, що 24 лютого 2022 року рф здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, що стало підставою для введення з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».
Україна залишається об`єктом збройної агресії з боку рф, яку остання здійснює, серед іншого, і через підтримку та забезпечення масштабних терористичних атак (абзац перший затвердженого постановою від 27 січня 2015 року № 129-VIII Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй (далі ООН), Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання рф державою-агресором (далі Звернення)).
Із 20 лютого 2014 року тривають силові дії рф (перша фаза збройної агресії), які є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року (абзац сімнадцятий пункту 1 схваленої постановою від 21 квітня 2015 року № 337-VIII Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків» (далі Заява)). Беручи до уваги Статут ООН і Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року, Верховна Рада України визнала росію державою-агресором (абзац шостий Звернення).
У квітні 2014 року розпочалася друга фаза збройної агресії росії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року) (абзац п`ятий пункту 1 Заяви).
27 серпня 2014 року третя фаза збройної агресії рф розпочалася масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил рф (абзац чотирнадцятий пункту 1 Заяви).
Наслідком збройної агресії рф проти України стала нелегітимна воєнна окупація і подальша незаконна анексія території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя невід`ємної складової державної території України, воєнна окупація значної частини території України у Донецькій та Луганській областях (абзац перший пункту 3 Заяви). рф своїми протиправними діями заподіяла також нематеріальну шкоду Україні, порушуючи права громадян України, у тому числі право на життя, в Автономній Республіці Крим і місті Севастополі, у Донецькій та Луганській областях. Жертвами збройної агресії рф стало мирне населення, зокрема жінки та діти (абзаци четвертий і п`ятий пункту 3 Заяви).
24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії рф проти України повномасштабне вторгнення агресора на Українську суверенну територію. У цей день Україна розірвала з рф дипломатичні відносини.
02 березня 2022 року збройну агресію рф проти України у резолюції ES-11/1 «Агресія проти України» визнала Генеральна Асамблея ООН. Вона вимагає від рф негайного припинення застосування сили проти України, утримання від погроз чи застосування сили проти будь-якої держави ООН, повного та безумовного виведення збройних сил з території України у межах її міжнародно-визнаних кордонів, а також забезпечення повного захисту цивільних осіб, включаючи гуманітарний персонал, журналістів та осіб, які перебувають у вразливому становищі, у тому числі жінок і дітей.
14 квітня 2022 року Верховна Рада України визнала дії, вчинені збройними силами рф та її політичним і військовим керівництвом під час останньої фази збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, геноцидом Українського народу (пункт 1 Заяви Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні», схваленої згідно з Постановою Верховної Ради України № 2188-IX).
27 квітня 2022 року Парламентська Асамблея Ради Європи ухвалила резолюцію «Наслідки продовження агресії російської федерації проти України: роль і відповідь Ради Європи» № 2433. Визнала, що агресія рф проти України є безпрецедентним актом як сама по собі, так і за її далекосяжними наслідками, бо провокує найважчу гуманітарну кризу в Європі з найбільшою кількістю жертв, наймасштабнішим внутрішнім і зовнішнім переміщенням населення з часів Другої світової війни.
Щодо розміру грошової компенсації моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: ту фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав».
Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року в справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації.
Суд враховує, що у цій справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до держави російської федерації про відшкодування моральної шкоди внаслідок збройної агресії на території України.
У цій категорії спорів (про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, її майну, здоров`ю, життю у результаті збройної агресії рф) іноземна держава-відповідач не користується судовим імунітетом проти розгляду судами України таких судових справ, оскільки такі дії іноземної держави вийшли за межі своїх суверенних прав, так як будь-яка іноземна держава не має права втручатися шляхом збройної агресії в іншу країну.
Вчинення актів збройної агресії іноземною державою не є реалізацією її суверенних прав, а свідчить про порушення зобов`язання поважати суверенітет та територіальну цілісність іншої держави - України, що закріплено у Статуті ООН.
Звернення позивача до українського суду слід вважати єдиним розумно доступним засобом захисту права, позбавлення якого означало б позбавлення такого права взагалі, тобто заперечувало б саму сутність такого права.
Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про міжнародне приватне право» права та обов`язки за зобов`язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.
До зобов`язань, що виникають з дії однієї сторони, з урахуванням положень статей 49-51 цього Закону, застосовується право держави, у якій мала місце така дія (стаття 48 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого.
При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, завданої внаслідок військової агресії російської федерації проти України, слід враховувати те, що:
- дійсно внаслідок військової агресії російської федерації проти України особа може зазнавати (зазнала) моральної шкоди;
- законодавець в статті 23 ЦК передбачив відкритий перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру грошової компенсації (характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості);
- розмір грошової компенсації моральної шкоди завданій особі внаслідок військової агресії російської федерації проти України може відрізнятися, залежно від того, на які обставини завдання моральної шкоди посилається позивач та які обставини враховані судом при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди;
- такими обставинами може бути, зокрема: смерть близьких осіб, каліцтво особи чи близьких осіб; місце проживання особи (різняться відчуття осіб, що проживають на території проведення бойових дій чи осіб далеко від цієї території); пошкодження або знищення рухомого майна; права які порушені внаслідок військової агресії російської федерації проти України тощо.
До таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 20 червня 2024 року у справі № 216/5657/22 (провадження № 61-8556св23).
Суд дійшов висновку, що в результаті збройної агресії російської федерації були грубо порушені основоположні права людини в Україні.
Позивачам завдано істотної моральної шкоди за обставин, установлених у цій справі.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявники, які бажають отримати компенсацію за нематеріальну шкоду, мають право вказати суму, яка на їхню думку, була б справедливою.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 4 ст. 10 ЦПК України зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При вирішенні вимог позивачів про компенсацію завданої їм моральної шкоди, а також розміру цієї шкоди, суд застосовує практику ЄСПЛ та керується розміром задоволених вимог заявників по схожим спорам, що розглядалися ЄСПЛ, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ «Хачукаєви проти Росії», «Сагаєва та інші проти Росії», «Ісламова проти Росії», «Султигов та інші проти Росії». В цих справах за смерть близьких родичів внаслідок дій російської федерації до відшкодування підлягало по 60 000,00 Євро.
З огляду на це, суд вважає належним обраний позивачами спосіб стягнення компенсації за завдану моральну шкоду у виді одноразової суми в розмірі по 60 000,00 Євро кожному позивачу в еквіваленті до національної валюти станом на день постановлення рішення, яка є справедливою сатисфакцією моральних страждань, що були спричинені рф відносно позивачів.
Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
З огляду на наведене, суд констатує, що позивачі довели належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами свої вимоги, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Суд встановлює, чи визначено зобов`язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню.
Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов`язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки.
Згідно відомостей НБУ на 02 серпня 2024 року (день постановлення рішення), офіційний курс Євро до гривні складає 44,4013, що еквівалентно 2 664 078,00 грн (44,4013 х 60 000,00 = 2 664 078,00 грн..).
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачів слід стягнути моральну шкоду в розмірі 2 664 078,00 грн. на кожного, а в іншій частині позову слід відмовити.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч.1, 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 15 140,00 грн..
Керуючись ст. ст. 4, 10, 76-81, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 2, 11, 16, 23, 192, 524 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до держави російської федерації в особі уряду російської федерації про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.
Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , грошові кошти в сумі 2 664 078 (два мільйони шістсот шістдесят чотири тисячі сімдесят вісім) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок військової агресії рф проти України.
Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , грошові кошти в сумі 2 664 078 (два мільйони шістсот шістдесят чотири тисячі сімдесят вісім) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок військової агресії рф проти України.
Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , грошові кошти в сумі 2 664 078 (два мільйони шістсот шістдесят чотири тисячі сімдесят вісім) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок військової агресії рф проти України.
Стягнути з держави російська федерація в особі уряду російської федерації на користь держави Україна судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості сторін:

Позивач 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Позивач 2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Позивач 3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: держава російська федерація в особі уряду російської федерації, адреса: російська федерація, Московська область, м.Москва, вул.Краснопресненська набережна, буд.2.

Суддя Похваліта С. М.