Справа № 165/2743/24
Провадження № 2-о/165/103/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Василюка А.В,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Думич І.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську, заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини

встановив:

12 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини.

Ухвалою від 28 серпня 2024 року, при відкритті провадження у справі, суд залучив в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27).

Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Нововолинської міської ради - начальник ССД Думич І.О., діючи на підставі довіреності, зазначила, що справа пов`язана з вирішенням спору про право - зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження з врахуванням інтересів дитини, а тому, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, просила залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 при виріщенні вищезазначеного клопотання поклався на розсуд суду.

У судове засідання представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився.

Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що його малолітня дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом з ним і він здійснює самостійне виховання дитини. Заявник у заяві зазначає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є необхідним для захисту прав дитини, зокрема самостійного обрання виду та форми навчання, декларування та реєстрації її місця проживання, отримання соціальної допомоги як особи, яка самостійно виховує дитину, оскільки матір дитини з 2019 року постійно перебуває в Рудненському психоневрологічному інтернаті і не може здійснювати свої батьківські права та виконувати батьківські обов`язки.

Однак, відповідно до п.4 ч.1 ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 263 ЦК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У цій справі заявник просить встановити факт самостійного виховання ним дитини, проте встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини, потребує дослідження й врахування інтересів дитини.

У статті 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. За частиною першою цієї статті право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають не лише один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває, а й орган опіки та піклування або прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що справа пов`язана з вирішенням спору про право - зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження з врахуванням інтересів дитини (дітей).

Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане з встановленням обставин щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного (самостійного) виховання дитини одним з батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки у такому випадку завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, тому факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 (провадження №14-132цс23).

Згідно з частиною другою статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

За встановлених у цій справі обставин, факт самостійного виховання дитини батьком не може бути встановлений за правилами окремого провадження, у зв`язку з чим дану заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику, що він вправі звернутися до суду із позовом у порядку позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.293, ст.294, ст.315, ст.353 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання і утримання дитини, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику його право звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк