РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Алексейчук Ю.М.

з участю:

представника позивача -адвоката Мороз Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з під арешту, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з під арешту.

Просила звільнити з-під арешту, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , належну на праві власності померлому ОСОБА_2 , накладеному згідно з постановою б/н від 01.08.2011, винесеною Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (державнийвиконавець ОСОБА_3 ), яка зареєстрована 08.08.2011 за № 11477466 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Рівненська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбали квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якій вона проживає та зареєстрована на даний час. На підставі біржової угоди договору купівлі - продажу нерухомості, право власності на квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_2 помер. Після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріуса про видачу їй Свідоцтва про право власності на 1/2 частини квартири. Однак, у видачі вказаного Свідоцтва їй відмовлено, оскільки на вказану квартиру накладений арешт відділом ДВС Рівненського МУЮ (постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 01.08.2011, державний виконавець ОСОБА_4 ). На даний час арешт з квартири не знятий.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Мороз Л.С., яка діє згідно ордеру серія ВК № 1005103 від 13.06.2024 підтримала позов у межах його доводів та просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась. Згідно поданого відзиву, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні.

Свою правову позицію обґрунтували тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, стосовно квартири за адресою АДРЕСА_1 відсутні відомості про накладені арешти. Проте, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено наявність обтяжень на все нерухоме майно ОСОБА_2 , а саме:

обтяження № 11477466 від 08.08.2011 який накладено згідно постанови б/н державного виконавця Луцко А.Є. від 01.08.2011 виданої Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, на все нерухоме майно належне боржнику;

обтяження № 5444989 від 08.08.2007 який накладено згідно постанови б/н від 31.07.2007 виданої Слідчий відділ УМВСУ, на все нерухоме майно належне боржнику.

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції станом на 04.07.2024 відсутні відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 .

Згідно відомостей АСВП (спецрозділ) у відділі перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_2 , а саме: ВП № 25698179 з виконання виконавчого листа № 2-480 від 14.03.2011 виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 15450 грн., 07.04.2011 по даному виконавчому провадженню державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 05.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника.09.10.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.З ч.І ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть стягувана або боржника, визнання безвісно відсутнім). 27.11.2012 державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту. 28.02.2013 ВП № 27502184 з виконання вимоги про сплату боргу № Ф-222у від 01.06.2011 виданого УПФУ в м.Рівне про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФУ м.Рівне заборгованості в сумі 825,35 грн. 08.07.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 01.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника. 28.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку з відсутністю майна у боржника).

Одночасно повідомили, що згідно відомостей АСВП виконавче провадження № 27502184 завершене з підстав, що не передбачали зняття арешту з майна боржника.

Ухвалою суду від17.06.2024 р . прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду, у справі відкрите спрощене провадження , призначений розгляд справи з викликом сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбали квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якій вона проживає та зареєстрована на даний час, що підтверджується відміткою в її паспорті (а.с.10,11). На підставі біржової угоди договору купівлі - продажу нерухомості від 08.08.1997 р., право власності на квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 . Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис № 1256 від 21.08.2012 р., зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції. Встановлено, що після смерті чоловіка позивачка звернулася до нотаріуса про видачу їй Свідоцтва про право власності на 1/2 частини квартири. Однак, у видачі вказаного Свідоцтва їй відмовлено, оскільки на вказану квартиру накладений арешт відділом ДВС Рівненського МУЮ (постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 01.08.2011, державний виконавець ОСОБА_4 ).

Також встановлено, що на адвокатський запит начальником відділу ДВС у м.Рівному Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Львів) 26.08.2022 надано відповідь, з якої вбачається, що у Відділі перебували виконавчі провадження: №27502184 з примусового виконання вимоги про сплату боргу №Ф-222у, виданої 01.06.2011 УПФУ в м.Рівне про стягнення із ОСОБА_2 на користь УПФУ м.Рівне заборгованості в сумі 825,35 грн. 23.09.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу по п.2 ч.1 ст.47 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 №606-XIV, та №25698179 з примусового виконання виконавчого листа №2-480, виданого 14.03.2011 Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 15450,00 грн. 09.10.2012 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV.

Також зазначається, що відповідно до п.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №1829/5 від 08.06.2017, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік.

Оскільки виконавчі провадження, завершені у 2011 та 2012 роках, знищені за терміном їх зберігання, Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) не має можливості надати їх копії.

Вказується, що автоматизована система виконавчих проваджень не забезпечує формування витягів по виконавчих провадженнях.

Позивач по справі ОСОБА_1 вказує, що на виконання рішення суду кошти ОСОБА_6 сплачені у повному об`ємі.

З матеріалів цивільної справи №2-480/10 встановлено, що вказаний арешт майна був накладений в якості забезпечення позову в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2010, яке залишене в силі згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 30.09.2010, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 450,00 грн. майнової шкоди, завданої пошкодженням майна, та 15000,00 грн. моральної шкоди, завданої злочином. В решті задоволення позовних вимог - відмовлено.

У подальшому, згідно заочного рішення суду від 21.11.2022 у цивільній справі №569/13331/22 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про зняття (скасування) арешту на майно задоволено. Знято арешт з квартири за адресою АДРЕСА_1 , накладений згідно ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 10.06.2010 у цивільній справі №2-480/10 .

Однак, на даний час залишається не знятим арешт, накладений відділом ДВС Рівненського МУЮ (постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження 01.08.2011, державний виконавець Луцко А.Є.).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. За змістом статей 316, 317, 321, 391 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації припинення обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно із положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Положеннями статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець виносить постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення, якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження, та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Відповідно до частин третьої, четвертої і п`ятої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. До підстав зняття арешту також належать закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 50 Закону України «Про виконавче провадження»). Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання рішення суду дає підстави для звільнення майна з під арешту. У зв`язку з тим, що був накладений арешт, позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності. Такий висновок суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2020 року у справі № 817/928/17. Більше того, наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц зазначено, що: «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті15,16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Крім того, відповідно до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.11.2020 р. у справі №154/883/19). Таким чином ефективним способом захисту прав та інтересів ОСОБА_1 тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства є скасування державної обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом, квартира, на яку накладався арешт, є спільною сумісною власністю подружжя (Позивачки та її покійного чоловіка), то вказаний арешт майна порушує її право на володіння, користування та розпорядження майном.

Судові витрати віднести на рахунок позивачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з під арешту, задовольнити. Звільнити з-під арешту, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , належну на праві власності померлому ОСОБА_2 , накладеному згідно з постановою б/н від 01.08.2011, винесеною Відділом державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції (державнийвиконавець ОСОБА_3 ), яка зареєстрована 08.08.2011 за № 11477466 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстратором: Рівненська філія державного підприємства Інформаційний центр Міністерства юстиції України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , місцезнаходження: 33028, м.Рівне, вул. Замкова, 22 А, .

Повний текст рішення виготовлено 07.10.2024

Суддя О.В.Панас