Справа № 183/2682/24
№ 2-о/183/163/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованих осіб - ІНФОРМАЦІЯ_2 , Міністерства оборони України.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що у свідоцтві про його народження, серії НОМЕР_1 , виданого Знаменівською сільською радою Новомосковського району, Дніпропетровської області від 29.01.1998 року, його батьками записані: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Батько заявника ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Павлограді Дніпропетровської області, перебуваючи на лікуванні, відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 12.03.2024 року Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та сповіщення про смерть від 10.03.2024 року.

Заявник вважає, що при видачі свідоцтва про його народження в написанні по-батькові була допущена помилка, внаслідок чого він позбавлений можливості отримати одноразову виплату, як члену сім`ї померлого, у зв`язку з чим був вимушений звернутись до суду.

Не погоджуючись з позицією заявника, заінтересована особа подала відзив в якому посилалась на те, що надані документи заявника не відповідають твердженням, які вказані в заяві, а саме, що заявником зазначено, що в його документах, в свідоцтві про народження, паспорті, його по-батькові значиться « ОСОБА_4 », а ім`я його батька ОСОБА_5 , але в наданому свідоцтві про встановлення батьківства, яке зареєстровано виконкомом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, вказано, що громадянин ОСОБА_2 визнаний батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також в свідоцтві про народження ОСОБА_1 , вказаний батько ОСОБА_2 . В свідоцтві про смерть вказано про смерть ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26 березня 2024 року відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження (а.с. 12).

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року залучено до участі у справі заінтересовану особу Міністерство оборони України.

Позивач в судове засідання з`явився, просив суд розглядати справи без його участі, заяву підтримав в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, подав відзив, просив справу розглядати без його участі.

Представник заінтересованої особи Міністерство оборони України в судове засідання не з`явився, подав пояснення, просив провести судове засідання без його участі, у задоволені заяви відмовити.

На підставі ч.2 ст. 247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Знаменівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області від 29.01.1998 року батьками ОСОБА_1 є: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 , що зареєстровані та проживали разом всією сім`єю за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями Піщанської сільської ради з Витягу про осіб місце проживання яких зареєстровано або було зареєстровано в період з 01.01.2024 року по 21.04.2024 року (а.с. 6, 7).

Крім того, родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_3 , за яким ОСОБА_2 визнаний батьком ОСОБА_6 , про що Виконком Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено запис за № 2 від 29 січня 1998 року (а.с. 8).

У свідоцтві про смерть серії НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлим визнано ОСОБА_2 .

А також, Корінцем сповіщення № 35 сповіщено ОСОБА_7 про те, що його син водій-радіотелефоніст 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 411 окремого стрілецького батальйону, солдат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний на військову службу з 17.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер у військовій частині НОМЕР_4 (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт родинних відносин, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки, то відповідно до п.6 ч.1ст. 256 ЦПК України (стара редакція ЦПК), громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Таким чином, родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника).

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 зазначено про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, пояснення заявниці та покази свідків, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між заявником у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме те, що він, заявник, є сином ОСОБА_2 .

Крім того, наявними матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є однією і тією ж особою, про що також свідчить експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз від 26 вересня 2024 року.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Встановлення даних фактів має юридичне значення для заявниці, напряму впливає на її права, інтереси та обов`язки, зокрема оформлення спадкових прав після смерті своєї матері.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про необґрунтованість заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та спростовували б доводи, викладені заявницею в заяві.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18грудня 2009року «Про судове рішення у цивільній справі» зроблено визначення, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).

Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 89, 95, 247, 258, 259, 263 - 265,293, 294, 315, 316 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем м.Братська Іркутської області Російської Федерації, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , та сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення його повного тексту до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа Міністерство оборони України, , місцезнаходження: проспект Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168.

Суддя Сорока О.В.