Провадження №2/523/4640/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участі секретаря Славинського А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу, посилаючись на те що вона за договором позики від 25.07.2015р. передала відповідачу грошові кошти в розмірі 600 000,00грн., а останній, в свою чергу, отримавши грошові кошти зобов`язався їх повернути протягом трьох днів за збігом 5 років з дня укладання договору поруки, однак свої зобов`язання не виконав позичені грошові кошти не повернув. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 600 000,00грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 01.07.2024р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 01.07.2024р. були забезпечені позовні вимоги шляхом накладання арешту на належне відповідачу нерухоме майно.

ОСОБА_1 в призначене судове засідання не з`явилась. Її представник ОСОБА_3 направила до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. До суду від нього надійшла заява в якій він пред`явлені позовні вимоги визнає, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 25.07.2015р. ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 600 000,00грн. Останній отримавши грошові кошти в повному обсязі зобов`язався їх повернути на протязі трьох календарних днів за збігом п`яти років починаючи з часу укладання договору позики.

Факт укладання між сторонами договору позики та виникнення у ОСОБА_2 грошового зобов`язання по поверненню позичених коштів підтверджується представленим договором від 25.07.2015р.

За твердженням позивачки, що зворотне не спростовано відповідачем, в обумовлений сторонами в договорі строк ОСОБА_2 позичені грошові кошти не повернув.

Причини невиконання грошового зобов`язання та цільове використання позичених грошових коштів правового значення для розгляду справи по суті не мають.

Правовідносини сторін виникли з зобов`язального права та регулюються главою 71, розділом ІІІ, Книгою п`ятою Цивільного кодексу України, зокрема статтею 1046 ЦК України, якою передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частина 2 ст.1047 ЦК України).

В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, одностороння відмова ОСОБА_2 від виконання грошового зобов`язання, яке виникло у нього за договором позики від 25.07.2015р. є недопустимою та з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог дає підстави дійти висновку, що пред`явлені позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст.ст. 141,142 ЦПК України в зв`язку з визнанням відповідачем позовних вимог з нього слід стягнути на користь держави 50 відсотків судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка, а саме 3000,00грн.

Керуючись статтями 525,533,549,1054 ЦК України; статтями 12,13,76,141, 206,259,263-265,268,279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 600 000( шістсот тисяч)грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3000,00грн.

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 12 листопада 2024р.

Суддя