КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 489/4337/23
Провадження № 2/488/485/24 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" з безпідставного припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу; зобов`язати відповідача відновити газопостачання в будинку АДРЕСА_1 за кошти відповідача; стягнути з відповідача на його користь компенсацію моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником будинку АДРЕСА_1 та споживачем послуг постачання природного газу побутовим споживачам, що надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз».

18.04.2023 року представниками АТ «Миколаївгаз» у відсутність позивача здійснено відключення газопостачання за його адресою. З цього приводу представниками АТ «Миколаївгаз» було складено Акт, з якого вбачається, що представниками газового господарства слюсарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в присутності власника ОСОБА_1 відключено від системи газопостачання домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Відключення відбулося на вводі шляхом б/п № с74518837. Причиною відключення зазначено п. 5.7 Правил безпеки системи газопостачання (далі - Правил), затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285.

Позивач зазначає, що відключення відбулося за його відсутності, будь-якого повідомлення від АТ «Миколаївгаз» про намір відключення газопостачання він не отримував, є добросовісним споживачем, умови договору на споживання послуг з газопостачання не порушував.

20.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся з претензією до АТ «Миколаївгаз» з вимогою відновити газопостачання у визначений чинним законодавством термін за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на день подачі позову газопостачання не відновлено, а на його звернення відповідач направив лист, у якому вказав, що припинення газопостачання за його адресою відбулося у зв`язку із наявністю витоку на різьбовому з`єднанні ввідного крану, для отримання дозволу на відновлення газопостачання рекомендовано звернутися з відповідною заявою та необхідними документами до АТ «Миколаївгаз».

В обгрунтування своїх вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди позивач зазначив, що протиправними діями відповідача, які полягають в неправомірному припиненні (відключенні) та не відновленні газопостачання його житлового будинку, враховуючи тривалість такого припинення (відключення), йому заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у тому, що він змушений готувати їжу на електричній плиті, нагрівати воду за допомогою електрочайника або кип`ятильника, що значно займає час та приносить дискомфорт в життя його родини.

На підставі викладеного, позивач вважає дії АТ «Миколаївгаз» протиправними та задля захисту своїх прав, як прав споживача, вимушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК).

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Відповідно до вимог статті 13 ЦПК України, яка встановлює диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

При цьому суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

При цьому, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №761/30025/16-ц.

Судовим розглядом встановлено, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2023 р. № 1773 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу, виданої AT «Миколаївгаз», Акціонерному товариству «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» зупинено дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 29 червня 2017 року № 853, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання, який отримав відповідну ліцензію.

Дана постанова набрала чинності 01 жовтня 2023 року.

Відповідно до глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП 30 вересня 2015 р. № 2494 (далі - Кодекс ГРМ) Оператор ГРМ -суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно - технологічного управління.

За приписами пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015р. № 329-VIII оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Отже з 01 жовтня 2023 р. Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» не є Оператором ГРМ в розумінні положень глави 1 розділу 1 Кодексу ГРМ та пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015р. № 329-VIII, а відтак є неналежним відповідачем у справі.

З огляду на наведені вище норми чинного законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача, що має наслідком відмову в позові. Клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивачем не заявлялось.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Позивачі у справах про захист прав споживачів звільнені від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь держави витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючи ст. ст. 12,13,81,141,258-259,263-265ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" про захист прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 08.07.1997р.,РНОКПГІ: НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» - Код , 54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159.

Суддя Л.І. Селіщева