Справа №345/6519/23
Провадження № 2/345/180/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.10.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Слободян Т.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, а саме просить: стягнути із відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 33080,00 грн.; стягнути із відповідача на його користь пеню в розмірі 7917,45 грн., три проценти річних у розмірі 742,26 грн.; стягнути із відповідача на його користь 30 000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на його користь судовий збір, витрати за надання правової допомоги та за проведення експертизи.

Позов мотивує тим, що він є власником транспортного засобу «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 . 24.02.2023 року по вул. Українській, 3 у м. Калуші сталася дорожньо-транспортна пригода. Під час руху автомобіль «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 зіткнувся з його автомобілем «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля бордюри, на проїзній частині вулиці Українській. Від удару автомобіль позивача було відкинуто назад. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зразу ж, того дня, оскільки потерпілих не було, ними, учасниками ДТП, було складено європротокол. Страхувальником автомобіля «Ford Mondeo» був ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «СК Євроінс Україна».

24.02.2023 року ОСОБА_2 про факт ДТП було повідомлено ПрАТ «СК Євроінс Україна» та складено повідомлення про ДТП, в якому описано обставини вчинення ДТП, наявні пошкодження автомобілів, зроблено фотофіксацію. ОСОБА_2 визнав свою вину, пояснив тим, що під час керування автомобілем йому стало погано і він втратив контроль керування. Страховий агент запропонував їм приїхати в офіс для оформлення документів по вул. Ковжуна у м.Калуші. Винному у ДТП ОСОБА_2 стало зле, його дочка викликала швидку допомогу і його госпіталізували в лікарню. Страховику через аварійного комісара, який оглядав автомобілі після ДТП, для визначення причини настання страхового випадку та розміру збитків, надано письмове повідомлення про ДТП, інші необхідні відомості та документи. Приблизно через тиждень до позивача приїхав експерт, який оглянув автомобіль, зробив світлини, опис, а через пару днів передзвонив і повідомив, що позивач може розраховувати на страхове відшкодування у розмірі 19000,00 - 20000,00 грн., враховуючи процент зносу. На виплату коштів потрібно чекати 90 днів. В рамках страхової справи №8871/1 до відповідача ПрАТ «СК Євроінс Україна» була зроблена заява від 24.02.2023 року на виплату страхового відшкодування.

26.06.2023 року позивачу від ПрАТ «СК Євроінс Україна» надійшла відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування з причин відсутності страхового випадку. У цьому листі відповідач вказує на наявність обставин, які виключають можливість здійснити виплату страхового відшкодування, а саме: комплекс пошкоджень на автомобілі «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 , та автомобілі «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , не могли утворитися за обставин, викладених в поясненнях учасників ДТП з технічної точки зору. Свій висновок про відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач обґрунтовує, посилаючись на висновок судового експерта ОСОБА_3 , згідно якого наявні пошкодження автомобіля «Dacia Duster», д.н.з. НОМЕР_1 не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях, отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин і подія відбулася в іншому місці, ніж вказує водій у своїх поясненнях. Позивач не згідний з висновком експерта. Крім того, документ, на підставі якого страховиком прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, не є належним та допустимим доказом.

Позивач зазначає, що організацією відновлення свого автомобіля він займався самостійно за власні кошти. Протягом тривалого часу, у зв`язку із пошкодженням автомобіля позивачу довелося постійно шукати кошти та витрачати час на його ремонт. Позивач зазначає, що ним було витрачено 33080,00 грн.

Щодо стягнення моральної шкоди, позивач зазначає, що він є особою пенсійного віку і йому вкрай важливо мати транспортний засіб для особистого пересування і членів сім`ї. Пошкодження належного позивачу транспортного засобу вимагало додаткових матеріальних затрат, при цьому відповідач на звернення позивача не бажав надати йому для ознайомлення висновок експерта, а тому позивач був змушений звертатися за допомогою до адвоката. Така відмова спричинила для позивача стрес та роздратування. Внаслідок пошкодження майна та самого факту ДТП у позивача з`явилася роздратованість, постійні переживання та турботи пов`язані із пошкодженням автомобіля, а також необхідністю звернення до суду з метою захисту порушених прав та законних інтересів. За таких обставин позивач змушений звернутися із вищевказаним позовом до суду.

Представник відповідача подав відзив на позов. Позов не визнає. Зазначає, що водії транспортних засобів учасників ДТП скористалися своїм правом оформити євротокол, однак наявність європротоколу свідчить лише про те, що водії скористалися правом його скласти та не свідчить про автоматичне настання обов`язку страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування (у договірних відносинах між страховиком і потерпілим) є наявність вини страхувальника. Настання страхового випадку за договором обов`язкового страхування можливо у разі встановлення вини страхувальника (тобто ОСОБА_2 ) у вчиненні ДТП належними та допустимими доказами, а не суб`єктивним сприйняттям страхувальника щодо вини чи відсутності вини у ДТП.

Враховуючи, що позивач та ОСОБА_2 вирішили самостійно, без залучення та інформування працівників Національної поліції України розв`язати спірну ситуацію, що виникла, то наявність вини саме страхувальника у вчиненні ДТП, можливо встановити лише у цивільно-правовому порядку. Таким чином, для встановлення обставин, чи вбачається невідповідність вимогам ПДР України в діях страхувальника і чи знаходяться вони (такі дії) страхувальника у прямому причинно-наслідковому зв`язку з даною ДТП, відповідач звернувся до судового експерта ТОВ «Українські незалежні судові експертизи». За результатами дослідження обставин судовим експертом у висновку №000587/01 від 23.06.2023 року було зазначено наступне: з технічної точки зору немає підстав вважати, що автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс пошкоджень, який заявлений до страхової компанії, за обставин, викладених в поясненнях водія автомобіля Dacia Duster ОСОБА_1 від 24.02.2023 року та поясненнях водія автомобіля Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 24.02.2023 року, які вони працівникам ПрАТ «СК «Євроінс Україна» щодо обставин і механізму отримання пошкоджень автомобілями Dacia Duster і Ford Mondeo. З технічної точки зору є підстави стверджувати, що наявні пошкодження автомобіля Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин, ніж ті, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують у своїх поясненнях.

Тому представник відповідача наголошує, що цивільно-правова відповідальність страхувальника не настала, оскільки у його діях не вбачалася невідповідність положенням ПДР України, а тому не настав і страховий випадок, в силу якого відповідач мав би обов`язок здійснити страхове відшкодування. Тому немає жодних підстав визнавати ДТП, що сталася 24.02.2023 року, страховим випадком. А, отже, відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.

Щодо неможливості стягнення із відповідача вартості відновлювального ремонту. З урахуванням положень чинного законодавства із відповідача може бути стягнуто та/або відшкодовано у якості страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (матеріальний збиток). Однак позивач просить стягнути із відповідача відновлювальний ремонт без урахування фізичного зносу, тобто із порушенням вимог положень закону та правових висновків Верховного суду щодо подібних правовідносин. Також представник відповідача просить врахувати, що франшиза згідно полісу становить 3200,00 грн.

Щодо моральної шкоди представник відповідача зазначає, що моральна шкода страховиком виплачується у разі нанесення шкоди життю та здоров`ю потерпілому у ДТП. У даному випадку позивачу, як власнику транспортного засобу, не було завдано шкоди здоров`ю, а лише завдано матеріальний збиток транспортному засобу, а тому позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди із відповідача не підлягають задоволенню.

Позивач та його представник подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. Підтримують позовні вимоги в частині стягнення із ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 14642,98 грн., 3162,09 грн. пені, 220,24 грн. 3% річних, 10 000,00 грн. моральної шкоди, а також судового збору, витрат за надання правничої допомоги та за проведення експертизи.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. При цьому суд враховує, що у поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача вказав, що в разі неявки в судове засідання представника ПрАТ «СК «Євроінс Україна» розгляд справи просить проводити без його участі.

Третя особа, особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 подав заяву про розгляд справи без його участі. Визнає обставини, викладені у позовній заяві, не зарепетує щодо задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3474021 від 03.10.2022 року (а.с.13) цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу марки «Ford Mondeo», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна».

Відповідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентується спеціальним законом - Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних-транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/ або майну потерпілого.

За п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 34.3. статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає саме дії страховика та МТСБУ після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), а не потерпілого, а саме: для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи.

Відповідно п. 9.1., 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

У пунктах 61 та 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц зроблено висновок, що для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого.

Згідно до примітки ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За п.33.2. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі- європротокол).

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Європротокол - спеціальний бланк повідомлення про настання дорожньо-транспортної пригоди, який заповнюється водіями-учасниками ДТП на місці аварії, потім надається страховику та стає підставою для виплати страхового відшкодування потерпілим. Європротокол може заповнюватися як в паперовому вигляді, на спеціальному бланку, так і в електронній формі, з використанням системи «Електронний Європротокол», що доступна за посиланням https://dtp.mtsbu.ua.

Бланк Європротоколу видається автовласнику безкоштовно під час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У разі втрати або використання бланку Європротоколу, новий бланк видається страховиком безоплатно на підставі письмової заяви.

Якщо водії скористались Європротоколом, то вони: - мають право залишити місце ДТП, - звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції України про настання ДТП, - звільняються від адміністративної відповідальності, передбаченої за спричинення ДТП.

При складанні Європротоколу в письмовій формі водії повинні не пізніше трьох робочих днів з дати ДТП звернутись зі своїм примірником заповненого Європротоколу до страховика, з яким укладали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Якщо Європротокол укладався в електронному вигляді через систему «Електронний європротокол», повідомлення страховим компаніям учасників ДТП відправляються автоматично.

Інструкція щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) затверджена протоколом Президії Моторно (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) від 11 серпня 2011 року №274/2011, погоджена начальником управління державної автомобільної інспекції МВС України 31 серпня 2011 року і загальнодоступна за посиланням: https://mtsbu.ua/ua/for_consumers/europrotocol/96561/.

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокола) 24.02.2023 року приблизно о 11.30 год. на АДРЕСА_1 під час руху автомобіль Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 зіткнувся із автомобілем Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який був припаркований на узбіччі, в результаті чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. На місці ДТП водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) (а.с.14), що узгоджується із вищевказаними положеннями п.33.2. ст.33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зі змісту повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 24.02.2023 року вбачається, що саме ОСОБА_2 є особою, яка винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.02.2023 року приблизно о 11.30 год. на АДРЕСА_1 .

Крім того, у наданих ПрАТ «СК «Євроінс Україна» письмових поясненнях ОСОБА_2 підтвердив, що, керуючи транспортним засобом Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Українській у м. Калуші, він, здійснюючи маневрування для зупинки, не розрахувавши дистанцію, здійснив зіткнення із автомобілем Ducia Duster, який був припаркований (а.с.16). Аналогічні пояснення страховій компанії надав і ОСОБА_1 , який вказав, що його транспортний засіб Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , був припаркований біля будинку по вул. Українській, 3, а автомобіль Ford Mondeo, який рухався по вул.Українській, заїхав в його транспортний засіб (а.с.19).

Щодо долученого представником відповідача висновку експерта №000587/01, складеного 23.06.2023 року ТОВ «Українські незалежні судові експерти» за зверненням начальника управління врегулювання збитків ПрАТ СК «Євроінс Україна», відповідно до якого з технічної точки зору немає підстав вважати, що автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс пошкоджень, який заявлений до страхової компанії, за обставин, викладених в поясненнях водія автомобіля Dacia Duster ОСОБА_1 від 24.02.2023 року та поясненнях водія автомобіля Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 від 24.02.2023 року, які вони працівникам ПрАТ «СК «Євроінс Україна» щодо обставин і механізму отримання пошкоджень автомобілями Dacia Duster і Ford Mondeo та є підстави стверджувати, що наявні пошкодження автомобіля Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , не відповідають обставинам, вказаним обома водіями у своїх поясненнях автомобіль Dacia Duster, р.н. НОМЕР_1 , отримав комплекс наявних пошкоджень в іншому місці та за інших обставин, ніж ті, які ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують у своїх поясненнях, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, відповідно до чинного законодавства для юридичних і фізичних осіб на договірних засадах експертами проводяться експертні дослідження, що потребують спеціальних знань та використання методів криміналістики і судової експертизи.

Під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. (п. 1.3, 1.4 Інструкції).

Пунктом 3.5. Інструкції передбачено, що коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Згідно із п 3.9. Інструкції якщо необхідно провести експертизу (дослідження) на місці події або огляд об`єкта за його місцезнаходженням, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта) (замовив(ла) дослідження), повинен(на) забезпечити прибуття експерта, безперешкодний доступ до об`єкта, а також належні умови для його роботи, а в разі потреби викликати учасників процесу або інших осіб. У разі неявки осіб чи їх законних представників, що викликалися, у визначений час на місце події або огляду об`єкта дослідження (огляд) проводиться без їх участі, про що зазначається у висновку.

З вищевикладеного вбачається, що проведення експертизи без огляду об`єкту дослідження може мати місце у виняткових випадках, коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові.

У дослідницькій частині висновку експерта №000587/01, складеного 23.06.2023 року ТОВ «Українські незалежні судові експерти», зазначено, що автотехнічне і транспортно-трасологічне дослідження виконувалось за копіями матеріалів страхової справи № 00307615 про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 24.02.2023 року приблизно о 11.30 год. на АДРЕСА_1 . Тобто, безпосередній огляд транспортних засобів судовим експертом не здійснювався.

З огляду на викладене, оскілки чинним законодавством України заборонено проводити судові експертизи без огляду пошкодженого майна особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт, а тому висновок експерта №000587/01, складеного 23.06.2023 року ТОВ «Українські незалежні судові експерти», не є належним доказом у справі, оскільки судовий експерт ОСОБА_3 не прибував до місцезнаходження пошкодженого автомобіля та безпосередньо не оглядав пошкоджений транспортний засіб.

Отже, матеріали справи не містять жодного належного доказу, який би ставив під сумнів повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 24.02.2023року. Відповідач не довів, що водії вступили між собою у зловмисну змову щодо складання Європротоколу з метою нанести товариству збитки або ж діяли недобросовісно, спотворюючи обставини пригоди. Обставини пригоди не породжують розумного сумніву в позиції ОСОБА_2 , який визнав себе винним на місці пригоди.

Навпаки, відповідно до висновку судових транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертиз від 27.08.2024 року №818-Е (а.с.115-141) за результатами проведення транспортно-трасологічного дослідження встановлено, у даному випадку могло мати зустрічне дотичне позацентрове зіткнення автомобілів Ford Mondeo, р.н. НОМЕР_2 , та Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , своїми правими передніми частинами, при куті між їхніми повздовжніми осями, який є близьким до 1700, при обставинах, викладених в письмових поясненнях водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , наданих 24.02.2023 року працівникам ПрАТ СК «Євроінс Україна».

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ СК «Євроінс Україна», у відповідача не було підстав для відмови позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Щодо суми страхового відшкодування. Згідно із ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати розміру завданого прямого збитку.

Відповідно до висновку судових транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертиз від 27.08.2024 року №818-Е (а.с.115-141) за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ducia Duster, р.н. НОМЕР_1 , за умови його пошкодження у ДТП 24.02.2023року, враховуючи пошкодження, які можливо було встановити під час експертного обстеження 02.04.2024 року відремонтованого автомобіля та з матеріалів цивільної справи №345/6519/23, в тому числі фотографій пошкодженого автомобіля, в цінах на момент ДТП 24.02.2023 року, з врахуванням ПДВ, становила 17842,98 грн.

Також суд враховує, франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування (частина вісімнадцятастатті 9 Закону України «Про страхування»).

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6статті 36 Закону № 1961-IV).

З огляду на зміст цих приписів у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити суму страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, якщо сторони її передбачили у відповідному договорі. Суму франшизи потерпілому має компенсувати страхувальник або інша особа, відповідальна за завдані збитки.

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/3474021 від 03.10.2022 року розмір франшизи становить 3200,00 грн. (а.с.13). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 14642,98 грн. (17842,98 грн. 3200,00 грн.) страхового відшкодування.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені та 3% річних.

Згідно з ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Згідно з ст. 36.7. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся 24.02.2023 року. Із врахуванням вищенаведених положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», моментом прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати 26.05.2023 року (з урахуванням 90 днів на передбачену законом виплату страхового відшкодування).

Таким чином, позивач має право на виплату пені відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 26.05.2023 року по 23.11.2023року. При обрахунку розміру пені суд використовує наступну формулу: сума боргу х 2 х облікову ставку НБУ х кількість днів/100/365. За вказаний період розмір пені становитиме 3162,09 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, суд вважає їх також законними та обґрунтованими, оскільки в даному випадку обов`язок страховика щодо виплати страхового відшкодування є грошовим зобов`язанням, відповідач прострочив виконання цього грошового зобов`язання, що суд вважає доведеним.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 758/16044/16-ц (провадження № 61-913св17) вказано, що: «при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Суд вважає, що стягнення пені, не виключає можливість одночасного стягнення 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вони є різними правовими інститутами.

Суд вважає, що з відповідача підлягає стягнення 3 % різних за період з 26.05.2023 року по 23.11.2023року від простроченої суми 14642,98 грн. у розмірі 220,24 грн. (14642,98 грн. * 3% * 183 дні/100/365).

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормою статті 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Положеннями частин першої третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (у тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач в своєму позові зазначає, що моральна шкода полягає у переживаннях, емоційної напруженості, порушенні життєвих планів та зміні звичайного життєвого устрою (необхідність участі в судовій тяганині, відвідуванні експертних установ, юристів, адвокатів та судових органів для відновлення порушених своїх прав відповідачем). Причиною виникнення цих всіх змін є те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання передбачені законом щодо сплати позивачу страхового відшкодування, а позивач в зв`язку з цим був позбавлений можливості відновити стан свого автомобіля до стану, який був до моменту ДТП, оскільки в нього бракувало коштів завершити ремонт. Ситуація, що стала підставою цього позову за звичайних умов суспільного життя є неодмінно психотравмуючою за своєю сутністю.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Позивач обумовлює заявлений розмір моральної шкоди у 10 000,00 грн., тим, що страховик відмовився сплачувати позивачу страхове відшкодування, цим самим поставив позивача у скрутне становище, завдав йому моральних страждань, позивач вимушений був звертатись до суду за захистом свої порушених прав.

Судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, при цьому суд вважає, що компенсація моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн., з огляду на тривалість порушення прав позивача на виплату страхового відшкодування, буде достатньою та справедливою мірою сатисфакції порушених прав позивача. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 1073,60 грн. сплаченого судового збору (а.с.11).

Щодо витрат за надання правничої допомоги. За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 5500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги (а.с.52,53,54).

Також, з відповідача підлягають стягненню витрати на проведення судових транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертиз від 27.08.2024 року №818-Е в розмірі 26504,80 гривень (а.с.153,155)

На підставі викладеного, ст.ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст.ст.12,13, 76-82, 109, 139, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 14 642,98 грн. суми страхового відшкодування, 3162,09 грн. пені, 220,24 грн. 3% річних.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 10 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. сплаченого судового збору, 5500,00 грн. витрат за надання правничої допомоги та 26 504,80 грн. витрат за проведення експертизи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 14.10.2024 року.

Суддя