Провадження № 2/192/331/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 вересня 2024 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Сафонової Р.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Солоному Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрований 12 жовтня 2013 року, про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 12.10.2013 зроблено актовий запис № 611 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (повторне свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ), залишити місце реєстрації дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з батьком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносити, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, виховання дітей. Шлюб носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. Подальше спільне життя як дружини те чоловіка та збереження родини є неможливим. Подружні відносини між ними припинені вже майже рік. З цього часу, спільне господарство не ведуть, суперечок про розподіл спільного майна не мають. Кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично, сім?я припинила своє існування. На теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шлюбних стосунків не підтримують, оскільки втрачені всі фізичні та духовні зв?язки між ними як подружжям. Примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача.

За змістом позовної заяви, від шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які фактично зареєстровані та проживають з батьком ОСОБА_1 на момент подання цієї позовної заяви.

У позовній заяві зазначається, що діти зареєстровані разом з батьком та спір про місце їх проживання відсутній. Позивач не заперечує проти проживання дітей разом із відповідачкою, дотримуючись відповідних гарантій.

Також позивач, посилаючись на те, що так як діти проживають з ним, то щодо визначення місця проживання дітей разом з батьком вважає за необхідне зазначити, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір?ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року справа № 200/952/18 провадження № 61-14859св19 та у постанові від 22 грудня 2021 року справа 339/143/20 провадження 61-6809св21.

Відповідачка подала до суду клопотання, у якому повідомила, що вона не проти розлучення та проти того, щоб залишити місце реєстрації дітей позивачу ОСОБА_1 , так як фактично вони там не проживають з грудня 2019 року, наразі відповідач та троє дітей проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

У судове засідання, призначене на 30 вересня 2024 року, відповідачка не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, судова повістка про виклик до суду була направлена їй SMS-повідомленням за номером телефону, який вона повідомила суду.

Позивач позов підтримав, просив задовольнити, за змістом його пояснень діти та він зареєстровані за однією адресою, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично діти мешкають разом з ним та відповідачкою у АДРЕСА_3 .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд встановив такі обставини.

12 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 611 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 12 жовтня 2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції). Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 .

Подружжя має дітей, сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане повторно 30 серпня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане повторно 30 серпня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане повторно 30 серпня 2023 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)).

Конституцією України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї (ст. 51).

За приписами ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи причини, які спонукали позивача звернутись до суду з позовом, що він наполягає на розірванні шлюбу, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, що відповідачка не заперечує проти розірвання шлюб, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а, отже, позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про залишення місця реєстрації дітей разом з ним, то суд звертає увагу, що позивач у даному разі посилається на те, що діти проживають разом з ним та за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Позивач вказує, що аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року справа № 200/952/18 провадження № 61-14859св19 та у постанові від 22 грудня 2021 року справа № 339/143/20 провадження 61-6809св21.

Суд звертає увагу, що у Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 200/952/18 вказав на те, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

У постанові від 22.12.2021 у справі № 339/143/20 Верховний Суд посилається на постанову від 15.01.2020 у справі № 200/952/18, за змістом постанови Верховного Суду суди встановили, що між сторонами на момент розгляду справи був відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення суду про залишення малолітнього сина на проживання з матір`ю, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з матір`ю.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 у справі, що розглядається, позивач фактично місце реєстрації дітей позивач пов`язує з місцем проживання. Натомість, відповідачка заперечує проти залишення місця проживання дітей позивачу, вказуючи, що вони там фактично не проживають з грудня 2019 року.

Таким чином, з вказаного питання між сторонами існує спір.

Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу суд задовольняє, то понесені позивачем судові витрати зі сплаті судового збору у вказаній сумі підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76 - 81, 83, 95, 141, 258, 259, 263 - 265, 273 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 12 жовтня 2013 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 611.

Роз`яснити, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплаті судового збору за подання позову у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 07 жовтня 2024 року.

Інформація про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Суддя Н. В. Ковальчук