Справа № 489/267/22
Провадження №4-с/489/29/24
УХВАЛА

13 листопада 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судових засідань Тищенко Д.О.,

за участі:

представника Інгульського ВДВС у м. Миколаєві ПМУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мотельчук Ю.І. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого просив суд: визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у не знятті арешту з майна боржника, накладеного постановою від 10.08.2022 у виконавчому провадженні № 68461316; зобов`язати Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна ОСОБА_1 , який накладено постановою про арешт майна боржника від 10.08.2022 у виконавчому провадженні № 68461316.

В обґрунтування скарги посилався на те, що на примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі № 489/267/22про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Станом на 01.08.2022 заборгованість зі сплати аліментів складала 24 892,97 грн., в зв`язку з чим державним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, про арешт майна боржника (10.08.2024) та про арешт коштів боржника. Станом на 22.12.2023 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня та того ж дня державним виконавцем було винесено постанови про зняття арешту з майна боржника та з його коштів. Проте при цьому державним виконавцем не було зазначено обсяг майна, з якого було знято арешт, що створює негативні наслідки для боржника ОСОБА_1 . З метою захисту своїх прав та забезпечення можливості в подальшому виконання рішення суду про стягнення аліментів, боржником було запропоновано державному виконавцю накласти арешт на частину належного йому нерухомого майна, а саме дві земельні ділянки. Проте така пропозиція залишилась поза увагою. На неодноразові звернення боржника про зняття арешту з всього належного йому майна державний виконавець відмовив не зважаючи на відсутність заборгованості по аліментам. Вказане, на переконання ОСОБА_1 , є порушенням його прав. Посилаючись на викладені обставини, він звернувся із даною скаргою до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.09.2024 скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено судове засідання у справі; витребувано у Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження № 68461316.

Витребувані матеріалі надійшли на адресу суду 14.10.2024.

08.10.2024 на адресу суду від Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, згідно якого ДВС просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що 10.08.2022 державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 . Оскільки на той момент існувала заборгованість зі сплати аліментів, дії виконавця були цілком законними та відповідали вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому зазначав, що оскільки виплата аліментних платежів здійснювалась боржником нерегулярно, що призвело до виникнення заборгованості, не зняття державним виконавцем арешту з рухомого майна боржника з метою забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей не свідчить про порушення державним виконавцем вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2023 по справі № 60/3711/15.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Мотельчук Ю.І. не з`явились, повідомлені судом про розгляд справи належним чином. Від ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про розгляд скарги за їх відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тарасенко К.В. в судовому засіданні скаргу не визнав. Просив відмовити в її задоволенні оскільки скасування арешту із земельної ділянки, що належить боржнику не забезпечить виконання наказу про стягнення аліментів, оскільки боржник має мінливій дохід та офіційно не працює.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення представника відділу ДВС Тарасенка К.В., дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та відзиву, копію ВП № 68461316, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Положеннями ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Зазначене конституційне положення кореспондується та відображено у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) суд зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції. Державі належить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права.

Крім того, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

17.01.2022 Ленінським районним судом м. Миколаєва було видано судовий наказ по справі № 489/267/22, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 14 січня 2022 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття, а після цього на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) боржника, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття (а.с. 63).

Вказаний судовий наказ було пред`явлено стягувачем до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для примусового виконання.

Постановою державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.02.2022 відкрито виконавче провадження № 68461316 з примусового виконання судового наказу № 489/267/22 (а.с. 70).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.08.2022 № 26008 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 01.08.2022 становить 24 892,97 грн. (а.с. 76).

08.08.2024 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

08.08.2022 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у ФГ «АГРОСТАР +» (а.с. 88).

10.08.2022 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 : все майно боржника (а.с. 90).

11.08.2022 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів в сумі 24 892,97 грн. (а.с. 92).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 22.12.2023 у боржника ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата становить 681,05 грн. (а.с. 184).

22.12.2023 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанови про скасування боржнику ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду з України, скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання,скасування тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про зняття арешту з коштів боржника.

Того ж дня, 22.12.2023, державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої постановлено : «зняти арешт з що належить боржнику ОСОБА_1 » (а.с. 194). При цьому у вказаній постанові взагалі не зазначено, з чого саме знято арешт, з якого саме майна, не зважаючи на те, що накладено арешт було на «все майно боржника».

У відповідності до постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що станом на 24.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 погашена в повному обсязі, та постановлено скасувати заходи примусового виконання , застосовані при виконанні судового наказу № 489/267/22 (а.с. 207).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 24.06.2024 заборгованість у ОСОБА_1 відсутня (а.с. 208).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.10.2024 заборгованість у ОСОБА_1 відсутня.

22.12.2023, державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої постановлено : «зняти арешт з що належить боржнику ОСОБА_1 » (а.с. 211). У вказаній постанові державним виконавцем взагалі не зазначено, з чого саме знято арешт, з якого саме майна, не зважаючи на те, що накладено арешт було на «все майно боржника».

16.07.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із клопотанням про доповнення реєстраційних даних в автоматизованій системі у ВП № 68461316 про скасування арешту з всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 222-223).

Згідно постанови начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Терещенка А.О. від 18.07.2024 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 67461316 постановлено:

-Дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хомко Є.О. вчинені з порушенням ч. 8 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження;

-Дії головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Морозової А.Д. вчинені з порушенням вимог абз. 1 ч. 4 ст. 59, п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»;

-Скасовано постанову головного державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Морозової А.Д. про зняття арешту з майна боржника від 12.2023;

-Зобов`язано старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пишнова О.Ю. в строк до 28.07.2024 повести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 226-230).

У відповідності до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.07.2024 у боржника ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, переплата становить 6 797,67 грн. (а.с. 233).

В той же час, відповідно до листа в.о. начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаїбова Руслана від 30.07.2024 від 117573 підстави для зняття арешту з майна боржника відсутні (а.с. 234-235).

23.07.2024 боржник ОСОБА_1 звернувся до Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із клопотанням про зняття арешту з всього належного йому майна та з метою забезпечення виконання ним в майбутньому рішення суду про стягнення аліментів накладення арешту на належні йому на праві власності земельні ділянки (а.с. 236-237). Проте таке клопотання залишено без задоволення. Незважаючи на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, державний виконавець відмовляється зняти арешт з всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 .

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вирішуючи вимоги скарги щодо неправомірності бездіяльності уповноважених осіб Інгульського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити, як, зокрема, мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову.

Постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 від 10.08.2022, згідно якої накладено арешт на все майно боржника, державним виконавцем винесено для забезпечення реального виконання рішення.

При цьому, з матеріалів виконавчого п провадження № 68461316 вбачається, що починаючи з 08.08.2022 заборгованість зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_1 відсутня, він систематично здійснює оплату аліментів на утримання дітей та в нього навпаки, вбачається переплата аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом

Згідно ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник, зокрема, зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Положеннями ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено», що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

У разі стягнення аліментів як частки заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови виконавця (ч. 6 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

За приписами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до положень ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

До обов`язку державного виконавця належить здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Всупереч вищенаведених обставин діючого законодавства, добросовісної поведінки боржника в межах виконавчого провадження № 68461316, відсутності заборгованості зі сплати аліментів та навпаки переплати розміру аліментів, уповноваженими особами Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) допущено протиправну бездіяльність.

Неправомірна бездіяльність полягає у безпідставному та протиправному невчиненні дій (невинесенні постанови) зі зняття арешту зі всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 .

При цьому суд не приймає до уваги заперечення Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) проти обґрунтованості вимог скаржника із посиланням на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 17.04.2023 по справі № 607/3711/15 щодо того, що внаслідок нерегулярної сплати аліментів не зняття арешту з майна боржника є обґрунтованим, оскільки подібні обставини не мають місця у даному випадку: заборгованість зі сплати аліментів виникла у ОСОБА_5 лише у 2022 році, він офіційно отримує дохід у ТОВ «АГРОСТАР+», з отримуваного ним доходу систематично здійснюється утримання та він регулярно здійснює оплату аліментів, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. За такого застосування до нього державним виконавцем обмежень у вигляді арешту всього майна є безпідставним і неспівмірним заходом, не відповідає принципу справедливості і порушує його права як власника.

За таких обставин, скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258-260, 447, 448, 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність уповноважених осіб Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яка полягає у незнятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 (всього майна боржника), накладеного постановою від 10.08.2022 у виконавчому провадженні № 68461316.

Зобов`язати Інгульський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з майна боржника ОСОБА_1 (всього майна боржника), який накладено постановою про арешт майна боржника від 10.08.2022 у виконавчому провадженні № 68461316.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13.11.2024.

Суддя Г.А.Микульшина