Справа №752/1069/24
Провадження №2/752/3102/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення над дитиною опіки,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та встановлення над дитиною опіки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають в шлюбі з 18.12.2010. В шлюбі народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюбні відносини між ними припинені. Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. У жовтні 2022 року позивач виїхала до Німеччини на постійне місце проживання та створила там нову родину.

Спору щодо місця проживання дитини немає, оскільки між сторонами досягнуто згоди стосовно визначення місця проживання дитини з батьком та укладено нотаріально посвідчений договір щодо визначення місця проживання дитини, виховання та її утримання з відповідачем.

Просила розірвати шлюб між сторонами, визначити місце проживання дитини разом з відповідачем, встановити над дитиною опіку.

12.02.2024 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

23.04.2024 відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимогі в повному обсязі.

07.06.2024 судом постановлено ухвалу про закриттяпровадження у цивільній справі в частині позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини.

Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

18.12.2010 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис №1084.

В шлюбі народились донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20.10.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений нотаріально посвідчений. договір між батьками щодо визначення місця проживання дитини, виховання та утримання, відповідно до якого місцем проживання дитини ОСОБА_3 визначено з батьком ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 114 СК України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та обставини, встановлені судом у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що сім`я фактично розпалася, примирення між сторонами не можливе і позивач цього не бажає.

Також встановлено, що сторони разом не проживають та ніяких стосунків, притаманних подружжю, не підтримують, спільне господарство не ведеться.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, враховуючи наявність неповнолітньої дитини, небажання позивача перебувати в шлюбі з відповідачем, суд вважає, що за таких обставин збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, оскільки шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Судом не вбачається підстав для встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона не позбавлена батьківського піклування.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд з урахуванням приписів ст. 206 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем в частині вимог про розірвання шлюбу, проте не приймає визнання позову відповідачем в частині позовних вимог про встановлення опіки, оскільки воно суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси дитини.

Згідно зі ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50% судового збору у сумі 536,80 грн., сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 50% у сумі 536,80 грн., у зв`язку з їх документальним підтвердженням.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.12.2010 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1084.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету частину судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 .

Рішення складене 07.06.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова