Справа №672/976/24
Провадження №2/672/489/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шкробот К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на частку спадкового домоволодіння після смерті його батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та частки спадкового домоволодіння після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 .В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що дане домоволодіння побудоване його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у 1965 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 , після його смерті відкрилась спадщина, яку він, позивач, як спадкоємець за законом та мати ОСОБА_3 прийняли в рівних частках, вступивши у фактичне управління спадковим майном. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина на частки спадкового домоволодіння. Позивач, як спадкоємець батьків прийняв спадщину, оскільки на день їх смерті проживав і був зареєстрований у спадковому будинковолодінні. Оформити право власності на спірне домоволодіння не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нього.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представником позивача попередньо подано заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити.

Представник Городоцької міської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав.

У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 згідно технічної документації було збудоване в 1965 році ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували у шлюбі з 27 січня 1953 року.

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Тобто, спірне домоволодіння належало подружжю на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право власності на частину спірного домоволодіння.

Спадщину після його смерті прийняли його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1 , спадкоємці за законом, які на день смерті спадкодавця проживали та були зареєстровані в спадковому домоволодінні.

При вирішені питання щодо правомірності набуття майна в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 . суд зазначає, що до застосування підлягають норми цивільного законодавства, що діяли на момент відкриття та прийняття спадщини, а саме - Цивільний Кодекс Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, то він визнається таким, що прийняв спадщину.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчогокомітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 -1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

При цьому, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно записів в погосподарських книгах належав житловий будинок АДРЕСА_1 , однак за життя не скористалися своїм правом оформити право власності на цей будинок.

Згідно архівної довідки архівного відділу Хмельницької районної адміністрації на день смерті ОСОБА_2 разом з ним проживали та були зареєстровані дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_4 та онуки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

В розумінні п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Згідно архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №2149/01-15 від 13.09.2024 встановлено, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в 1987-2004 не заводилась.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається відсутність інформації щодо наявності спадкової справи у Спадковому реєстрі до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_3 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалась із права на земельну частку (пай) та 3/4 частки житлового будинку (1/2 частка набуте право власності + 1/4 частка в порядку спадкування).

Згідно матеріалів витребуваної судом спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_1 -спадкоємець за законом.

16 січня 2007 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,69 га, посвідчене сертифікатом серії ХМ № 0300351.

У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове домоволодіння ОСОБА_4 відмовлено через відсутність документів, що встановлюють право спільної сумісної власності спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначене домоволодіння.

Відповідно до ст. 178 ЦК України, об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до п. 5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове домоволодіння для позивача є відсутність правовстановлюючого документа та відсутність реєстрації права власності на нього.

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правовстановлюючі документи не отримували, державну реєстрацію спірного домоволодіння не проводили.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» набрав чинності 12 березня 2011 року. У пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону передбачений певний строк для проходження процедури прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт, за результатами їх технічного обстеження.

Зокрема, до таких об`єктів було віднесено індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період з 05 серпня 1992 року до 12 березня 2011 року.

Тому, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування такого об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Отже, до 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01 липня 2019 року у справі №206/6298/16-ц (провадження № 61-31398св18), від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18 (провадження № 61-12451св19).

У матеріалах справи наявна копія технічного паспорту, складеного КП ГМР «Городоцьке БТІ», в якому зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 збудований у 1965 році. Тобто, спірний житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами побудовано до 05 серпня 1992 року, а отже, померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули за життя право власності на вказане домоволодіння, яке перейшло в порядку спадкування до їхнього сина ОСОБА_1 ..

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно звіту технічного стану спірного житлового будинку, будинок знаходиться в задовільному стані та придатний для проживання.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 89, 206, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , до складу якого входить: глиновалькований житловий будинок «А», загальною площею 64,0 кв.м., житловою площею 38,0 кв.м.; цегляна літня кухня «Б» загальною площею 55,8 кв.м.; дерев`яний навіс «В» загальною площею 44,3 кв.м., камінний хлів «Г» загальною площею 87,7 кв.м.; цегляний туалет «Д» загальною площею 2,0 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_7 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Городоцька міська рада Хмельницької області, , місце знаходження: вул.Грушевського, буд. 53, м.Городок Хмельницька область, 32000.

Суддя Л.Е.Пономаренко