Справа № 183/5113/21
№ 2-з/183/68/24

У Х В А Л А
14 червня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Сороки О.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
в с т а н о в и л а :
В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення договору довічного утримання та визнання права власності в порядку спадкування, за заповітом.
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення договору довічного утримання та визнання права власності в порядку спадкування, - задоволено.
Визнано припиненим договір довічного утримання від 15 травня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 488, укладений між ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 , що був зареєстрований приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Носенко А.Г.
Припинено заборону на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 36511648, що була накладена приватним нотаріусом Носенко Андрієм Григоровичем, Новомосковський районний нотаріальний округ Дніпропетровської області 15 травня 2020 року (на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52253819 від 15.05.2020 року) за договором довічного утримання, серія та номер: 488, виданий 15.05.2020 року, видавник: Носенко А.Г., приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу.
Припинено право власності ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 , номер відомостей про речове право 36511148, що було зареєстроване за договором довічного утримання, серія та номер: 488, виданий 15.05.2020 року, видавник: Носенко А.Г., приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу (на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52253310 від 15.05.2020 року).
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 03 травня 2024 року, заяву ОСОБА_2 адвоката Базюкевича Євгена Вікторовича про перегляд заочного рішення по справі № 183/5113/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом, - задоволено.
Скасовано заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року по справі 183/5113/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом. На разі триває судовий розгляд.
Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову та просила суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .
Заява про забезпечення позову подана в порядку ст.ст. 149, 150, 151,152 ЦПК України. В заяві позивач посилається на те, що 12 червня 2024 року їй стало відомо, що після скасування заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року, відповідач ОСОБА_2 переоформив спірну квартиру АДРЕСА_1 шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. При цьому надала до заяви про забезпечення позову інформаційну довідку № 645917078 від 12 червня 2024 року. У вказаній квартирі, після набранні рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2023 року, позивач почала проживати особисто, зробила ремонт, створила комфортні умови для проживання.
Позивач також зазначила, що розгляд даної справи може здійснюватися впродовж кількох місяців, а відповідач вже здійснив переоформлення квартири та шукає покупців, може виникнути ситуація, за якої до розгляду справи по суті та винесення законного рішення, позивач може втратити квартиру, що є безумовним порушенням її прав у випадку задоволення позовних вимог, що і стало підставою для звернення із цією заявою до суду.
Розглянувши вказану заяву, без виклику сторін та без технічної фіксації процесу, відповідно до ст. 153 ч. 1 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно пункту 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладення арешту на майно.
Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Пунктами 3, 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 встановлено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо накладення арешту на майно в межах ціни позову співвідносяться з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде сприяти забезпеченню фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У п. 6 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Позивачем суду надано достатні відомості та докази, що можуть свідчити про можливі недобросовісні дії відповідача, а тому існує достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Суд приходить до переконання про можливість задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки вважає, що запропоновані нею види забезпечення позову є виправданими і співмірними із заявленими позивачем вимогами.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,суд-
п о с т а н о в и в :
Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити повністю.
Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 про припинення договору довічного утримання, визнання права власності на нерухоме майно, в порядку спадкування за заповітом, шляхом накладенням арешту на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_2 .
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.
Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу для пред`явлення до виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання.

Суддя Сорока О.В.