10.06.2024 Єдиний унікальний номер 203/6772/23
Єдиний унікальний номер 203/6772/23
Провадження № 2др/205/29/24
10 червня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних,
В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року позовні вимоги задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» три відсотки річних за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 5 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 листопада 2023 року складає 194 600 грн. 34 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
17 травня 2024 року представник позивача направив поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до суду 21 травня 2024 року, якою просив поновити строк на подачу доказів понесення позивачем судових витрат та вирішити питання про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 27 960 грн.
Позивач свого представника у судове засідання не направив, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини не направлення представника судові не повідомив.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки судові не повідомили.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого висновку за наступних підстав.
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року позовні вимоги задоволені та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» три відсотки річних за період з 01 травня 2017 року по 23 лютого 2023 року у розмірі 5 400 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08 листопада 2023 року складає 194 600 грн. 34 коп.; вирішено питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору.
17 травня 2024 року позивач направив поштою до суду заяву, в якій просив стягнути з відповідачів на свою користь витрати зі сплати правничої допомоги у розмірі 8 500 грн., з яких 4 500 грн. ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів, їх аналіз, ознайомлення із судовою практикою та визначення перспектив та 4 000 грн. складання позовної заяви, а також стягнути з відповідачів гонорар за ухвалене рішення на користь клієнта у розмірі 10 % від суми позову у розмірі 19 460 грн. Також представник позивача заявив клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про стягнення судових витрат. Свою заяву він обґрунтував тим, що про ухвалене судом 19 лютого 2024 року без участі позивача та його представника, сторона позивача дізналася лише 16 травня 2024 року. У позовній заяві позивачем було заявлено про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача у вигляді правової допомоги, докази понесення яких будуть подані у встановлений законом строк, тому заяву з доказами понесених витрат на правову допомогу, сторона позивача подає, коли їй стало відомо про ухвалене судом рішення.
Положеннями ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Ще одна обставина яка викликає ухвалення додаткового рішення і пов`язана з судовими витратами встановлена в ч. 8 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суттєвою різницею між цими двома підставами є момент і право особи на подачу доказів судових витрат.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.
Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (стаття 120 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
У відповідності до ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію.
Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.
При цьому, представником заявника до суду була подана заява про поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України для подання доказів понесених судових витрат.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що 19 лютого 2024 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення по даній цивільній справі за відсутності сторін. Повний текст після ухвалення зазначеного рішення сторонам по справі направлено судом не було, докази направлення в матеріалах справи відсутні.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про поважність причин пропуску заявником строку та можливість поновлення строку на подання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
У своїй заяві позивач ставить питання про стягнення з відповідачів на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. та гонорар за прийняття рішення на користь клієнта у розмірі 10 % від ціни позову, що становить 19 460 грн., а всього 27 960 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу заявником було надано копію договору про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року, додаток до договору про надання правової допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Чміль Ю.В., копію ордеру на надання правничої допомоги.
При цьому, заявником не надано до матеріалів справи доказів сплати позивачем 8 500 грн. та гонорар за прийняття рішення на користь клієнта у розмірі 10 % від ціни позову, що становить 19 460 грн., а всього 27 960 грн. за надання правової допомоги, тому суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення з відповідачів на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, оскільки їх понесення не доведено доказами.
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 133, ч.ч. 1, 2, 6, 8 ст. 141, п. 3 ч. 1, ч.ч. 3-5 ст. 270 ЦПК України, суд
Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» строк на подання заяви про стягнення судових витрат та доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Додаткове рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: