Дата документу 30.10.2024 Справа № 334/6032/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/6032/23 Пр. № 22-ц/807/2007/24-2Головуючий у 1-й інстанції: Баруліна Т.Є. Повний текст складено: 03.09.2024 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Трофимової Д.А.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2024 року про відмову в задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних Микити Андрійовича до ОСОБА_3 , боржник: ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_1 , про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А., який діє в інтересах боржника ОСОБА_4 , звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-4), в якому просив визначити, що боржнику ОСОБА_4 належить частина земельної ділянки загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188 та частина квартири загальною площею 177,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, на праві власності, в межах визначення частки, що належить йому спільно з ОСОБА_3 .

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 (т.с. 1 а.с. 53).

Подана позовна заява не відповідала вимогам ст. 175, ст. 177 ЦПК України, у зв`язку з чим ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2023 року (т.с. 1 а.с. 56-57) зазначений позов залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 серпня 2023 року (т.с. 1 а.с. 78) позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. було повернути позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року (головуючий суддя (суддяі-доповідач) Онищенко Е.А., судді Бєлка В.Ю. та Кухар С.В. - т.с. 1 а.с. 102-104) апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. залишено без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2023 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2024 року (т.с. 1 а.с. 185-187) касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. було задоволено, ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12.10.2023 року було скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

09.08.2024 року матеріали справи надійшли до Ленінського районного суду м. Запоріжжя та протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду передані головуючому судді Баруліній Т.Є. (т.с. 1 а.с. 201).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2024 року (т.с. 1 а.с. 203-204) позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у цій справі залишено без руху через несплату судового збору 1211,20 грн. 02.09.2024 року через «Електронний суд» - у встановлений судом першої інстанції строк (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні) приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. усунув вищезазначені недоліки своєї позовної заяви, а саме: на виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції надав квитанцію від 02.09.2024 року про сплату судового збору на суму 1211,20 грн.(т.с. 1 а.с. 207-208). Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2024 року (т.с. 1 а.с. 211) позовну заяву приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Безмагоричних М.А. у цій справі визнано неподаною і повернуто позивачу.

14.08.2024 року представник третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до Ленінського районного суду м. Запоріжжя заяву про забезпечення позову у вказаній справі (т.с. 2 а.с. 1-8), в якій просив забезпечити позов шляхом: - накладення арешту на майно, а саме на земельну ділянку загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188 та квартиру загальною площею 177,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ); - заборони ОСОБА_3 відчужувати будь-яким чином, обтяжувати, передавати в забезпечення виконання будь-яких зобов`язань земельну ділянку загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188, та квартиру загальною площею 177,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, право власності на які зареєстровані за ОСОБА_3 та виконувати щодо вказаного нерухомого майна інші зобов`язання.

Заява обґрунтована тим, що відповідно до доданої по позовної заяви Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , яка з 30.06.1984 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 ), є власником земельної ділянки загальною площею 0,0817 га, кадастровий номер: :04:018:0188 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, серії та номер 48/35 виданого 27.01.2021 року, та квартири загальною площею 177,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, яка належить дружині боржника на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданого 04.12.2015 року Запорізьким міським управлінням юстиції. Оскільки вищезазначене майно набуте після 1984 року, а відтак, є достатні підстави вважати, що майно, набуте у період з 1984 року на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до ст. 60 СК України та ст. 370 ЦК України, є предметом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, зобов`язання між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 виникли з 18.11.2011, 27.07.2013, 07.11.2014, тобто коли боржник перебував у шлюбі з ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 після пред`явлення позову приватним виконавцем Запорізького виконавчого округу Безмагоричних М.А., продовжуючи свій умисел на невиконання рішень суду по справі № 334/2605/18, на виконання яких видані вказані вище виконавчі листи, з метою звільнити свою дружину від майна, на частину якого в майбутньому можливе звернення стягнення, з великою долею ймовірності буде спонукати свою дружину ОСОБА_3 до відчуження вказаного нерухомого майна. є висока ймовірність того, що вказані вище об`єкти нерухомого майна (земельна ділянка і квартира) також можуть бути звільнені від стягнення шляхом їх відчуження на користь іншої особи (чи осіб), зокрема, на того самого ОСОБА_6 , для того, щоб і далі зберегти можливість неофіційно їх контролювати та користуватися ними.

Тому невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду по цій справі або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки може так скластися, що не стане спільного майна подружжя, в якому позивач просить визначити частку боржника, та неможливо буде звернути на неї стягнення в майбутньому.

В автоматизованому порядку 14.08.2024 року для розгляду цієї заяви визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_5 (т.с. 2 а.с. 33).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2024 року (т.с. 2 а.с. 52-54) у задоволенні заяви представника третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, третя особа ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 3 а.с. 1-8) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В автоматизованому порядку 13.09.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю. та Подліянову Г.С. (т.с. 3 а.с. 42). В автоматизованому порядку 25.09.2024 року суддями Кочетковою І.В., Онищенко Е.А. замінено суддів Бєлку В.Ю. у зв`язку зі звільненням у відставку останнього, і ОСОБА_7 у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (т.с. 3 а.с. 47, 49). В автоматизованому порядку 26.09.2024 року суддею Трофимовою Д.А. замінено суддю ОСОБА_8 у зв`язку із задоволенням заяви про самовідвід (т.с. 3 а.с. 52-53). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 27.09.2024 року (т.с. 3 а.с. 64), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 3 а.с. 65).

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 96) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Краска Ю.М.

Всі учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони заявника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Від адвоката Серьожечкіна О.В. надійшла заява апеляційному суду (т.с. 3 а.с. 120), в якій останній повідомив апеляційний суд, що він немає повноважень і не може бути представником боржника ОСОБА_4 у цій справі під час розгляду цієї справи апеляційним судом 23.10.2024 року.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 23 жовтня 2024 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 3 а.с. 121-124) в порядку задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Сивової Я.В. про його відкладення через укладення нею договору з її довірителем лише 22.10.2024 року та необхідність надання їй часу для ознайомлення із матеріалами цієї справи (т.с. 3 а.с. 116-119).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року (т.с. 3 а.с. 146-148) в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_9 в особі представника ОСОБА_2 задоволено, вищезазначену ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 вересня 2024 року у цій справі скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду (т.с. 3 а.с. 154) розгляд цієї справи призначено в режимі відеоконференції в порядку задоволення клопотання представника третьої особи ОСОБА_1 адвоката Краска Ю.М. (т.с. 3 а.с. 135-142).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи (т.с. 3 а.с. 130-134, 158), у тому числі боржник ОСОБА_4 , відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_1 через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім їх представників адвокатів 1) Серьожечкіна О.В. (ордер на представництво інтересів в Запорізькому апеляційному суді - т.с. 2 а.с. 159), якій пояснив вже знов представляє інтереси боржника ОСОБА_4 , 2) Сивової (т.с. 2 а.с. 119) в інтересах відповідача ОСОБА_3 та 3) ОСОБА_2 в інтересах третьої особи ОСОБА_1 (т.с. 2 а.с. 138, останній в режимі відеоконференції).

Третя особа ОСОБА_1 подала апеляційному суду заяву (т.с. 3 а.с. 155157) про розгляд цієї справи апеляційним судом без її участі.

Діяльність позивача - приватного виконавця Безмагоричних М.А. припинена на підставі наказу №1680/7 Міністерства юстиції України від 25.06.2024 року (т.с. 1 а.с. 209-210, т.с. 3 а.с. 83-84), проте, який з 02 серпня 2024 року має правонаступника своєї професійної діяльності в силу закону - ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за змістом якої: у разі припинення діяльності приватного виконавця з підстав, передбачених п. 2-10 ч. 1 ст. 44 цього Закону, серед яких п. 4: «у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця» (Рада приватних виконавців України визначає тимчасового приватного виконавця, який зобов`язаний протягом 3 місяців здійснити заходи з припинення діяльності приватного виконавця) - тимчасового приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного (витяг з рішення №72 від 02.08.2024 року (т.с. 3 а.с. 113-115).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву третьої особи ОСОБА_1 задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представників боржника ОСОБА_4 адвоката Серьожечкіна О.В. (т.с. 3 а.с. 159), відповідача ОСОБА_3 адвоката Сивової Я.В. (т.с. 3 а.с. 119) та третьої особи ОСОБА_1 адвоката Краска Ю.М. (т.с.32 а.с. 138), останній в режимі відеоконференції

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга третьої особи ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Судовими рішеннями є: ухвали…, постанови…(ст. 258 ч. 1 ЦПК України).

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у в задоволенні вищезазначеної заяви третьої особи про забезпечення позову у цій справі, керувався ст. ст. 149-153, 353 ЦПК України та виходив із такого.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Представник заявника у своїй заяві просить накласти арешт на майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 та було набуте після 1984 року, тобто після реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , а відтак, є достатні підстави вважати, що майно, набуте у період з 1984 року відповідно до ст. 60 СК України та ст. 370 ЦК України, є предметом права спільної сумісної власності подружжя (т.с. 2 а.с. 1-32).

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 29.08.2024 року зазначена позовна заява була залишена без руху у зв`язку з тим, що не відповідала вимог ст. 177 ЦПК України, позивачу наданий строк для усунення недоліків заяви.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Судом було викликано представника заявника для надання пояснень щодо заяви та звернуто увагу представника заявника, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390622335 право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку кадастровий номер: :04:018:0188 зареєстроване на підставі рішення органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради 48/35 від 27.01.2021 року (т.с. 2 а.с. 13).

Отже вказану земельну ділянку ОСОБА_3 могла набути у власність внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, як наслідок вказана ділянка не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позов про визначення частки майна боржника у спільній сумісній власності подружжя не може бути забезпечений шляхом накладання арешту на таку земельну ділянку.

При цьому представник заявника повідомив, що наразі йому невідомо чи була вказана земельна ділянка набута у власність ОСОБА_3 внаслідок приватизації чи була інша підстава набуття права власності, просив відкласти розгляд заяви про забезпечення позову.

Також суд першої інстанції звернув увагу, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №390622882 право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване на підставі свідоцтва про право на власність 49051956 від 04.12.2015 року Запорізького міського управління юстиції (т.с. 2 а.с.14).

Будь-яких доказів, що вказана квартира може бути об`єктом права спільної сумісної власності подружжя представником заявника також не надано, з його пояснень підстави набуття права власності на квартиру йому також не відомі.

Також суд першої інстанції врахував, що дійсно згідно інформаційної довідки 40830 від 30.08.2024 року діяльність приватного виконавця Безмагоричних М.А., який є позивачем у вказаній справі припинена на підставі наказу №1680/7 від 25.06.2024 року.

Одночасно, судом першої інстанції враховані висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.06.2021року по справі № 308/8567/20, відповідно до яких законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі. Для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно. Першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті.

За наслідком викладеного, розгляд заяви про забезпечення позову підлягає негайному розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Отже, суд першої інстанції повинен вирішити питання про забезпечення позову у вказані терміни на підставі поданої заяви та долучених до неї доказів. Оскільки судом в порядку до ч.3 ст. 153 ЦПК України було викликано представника заявника для надання додаткових пояснень та доказів, однак вказані докази суду надані не були, суд першої інстанції вважав за можливе розглянути заяву на підставі наявних документів.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого королівства») положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції позбавлений можливості оцінити чи може бути зазначене в заяві про забезпечення позову нерухоме майно об`єктом спільної сумісної власності подружжя, та, як наслідок, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в разі не накладання арешту на вказану земельну ділянку та квартиру, яка належить ОСОБА_3 .

Таким чином, суд першої інстанції вважав вимогу про забезпечення позову безпідставною, необґрунтованою, тому дійшов висновку про необхідність відмовити у забезпеченні позову.

Суд першої інстанції звернув увагу, що звернення до суду із заявою про забезпечення позову може відбуватись на будь-якій стадії судового процесу, а отже заявник не позбавлений можливості в подальшому повторно звернутися до суду з вмотивованою та обґрунтованою заявою про забезпечення позову.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

Оскільки, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції у цій справі фактично з липня 2023 року по теперішній час вирішується питання про відкриття провадження у цій справі за вищезазначених позовом приватного виконавця Безмагоричних М.А., в провадженні якого перебуває виконавче провадження за заявою стягувача ОСОБА_1 на загальну суму 2027494,62 грн. заборгованості за договорами позики (виконавчий лист, копія т.с. 1 а.с. 9) та судових витрат у вигляді 14424,58 судового збору та 50000,00 грн. витрат на правничу допомогу (виконавчий лист, копія т.с. 1 а.с. 8), в якому боржником є ОСОБА_4 .

Двічі ухвали суду першої інстанції від 22 серпня 2023 року (т.с. 1 а.с. 78) та від 05 вересня 2024 року (т.с. 1 а.с. 211) про повернення вищезазначеного позову позивачеві скасовувались у цій справі при вищевикладених обставинах Верховним Судом (постанова від 24 липня 2024 року (т.с. 1 а.с. 185-187) та Запорізьким апеляційним судом постанова від 24 жовтня 2024 року (т.с. 3 а.с. 146-148).

Одночасно із вищезазначеним позовом ще у липні 2023 року приватний виконавець також просив забезпечити його вищезазначений позов у цій справі у вищезазначений спосіб (заява про забезпечення позову т.с. 1 а.с. 6-7). Проте, ухвалою суду першої інстанції від 24 липня 2023 року (суддя Баруліна Т.Є. т.с. 1 а.с. 54-55) вищевказану заяву позивача про забезпечення позову було повернуто позивачеві, оскільки останню було подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України.

Діяльність позивача - приватного виконавця Безмагоричних М.А. припинена на підставі наказу №1680/7 Міністерства юстиції України від 25.06.2024 року (т.с. 1 а.с. 209-210, т.с. 3 а.с. 83-84), проте, який з 02 серпня 2024 року має правонаступника своєї професійної діяльності в силу закону - ч. 2 ст. 45 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за змістом якої: у разі припинення діяльності приватного виконавця з підстав, передбачених п. 2-10 ч. 1 ст. 44 цього Закону, серед яких п. 4: «у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця» (Рада приватних виконавців України визначає тимчасового приватного виконавця, який зобов`язаний протягом 3 місяців здійснити заходи з припинення діяльності приватного виконавця), тимчасового приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. для здійснення заходів щодо припинення діяльності приватного (витяг з рішення №72 від 02.08.2024 року (т.с. 3 а.с. 113-115).

Тому, у серпні 2024 року вже ОСОБА_1 , як третя особа у цій справі, подала суду першої інстанції у цій справі вищезазначену заяву про забезпечення вищезазначеного позову приватного виконання у цій справі у вищезазначений спосіб (т.с. 2 а.с. 1-32).

Апеляційним судом встановлено, що помилковими та передчасними на стадії розгляду лише цієї заяви третьої особи про забезпечення вищезазначеного позову приватного виконавця, як позивача у цій справі, є висновки суду першої інстанції про те, що арешт на вищезазначені земельну ділянку та квартиру відповідача ОСОБА_3 , як дружини боржника ОСОБА_4 та заборону відчуження останніх не може бути накладений, оскільки вказані земельна ділянка та квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки останнє можна було встановити (не встановити) судом першої інстанції у цій справі лише за результатами розгляду вищезазначеного позову позивача у цій справі по суті, з наданням оцінки всім доказам учасників цієї справи в порядку ст. 89 ЦПК України.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що частина вищезазначених земельної ділянки та квартири відповідача ОСОБА_3 є предметом спору за вищезазначеним позовом позивача в інтересах боржника ОСОБА_4 у цій справі і цього було достатньо для забезпечення вищезазначеного позову позивача в цій частині (в разі відкриття судом першої інстанції провадження за цим позовом позивача у цій справі) у вищезазначений спосіб у цій справі за заявою третьої особи ОСОБА_1 , як стягувача у виконавчому провадженні при вищевикладених обставинах на загальну суму заборгованості 2027494,62 грн. (виконавчий лист, копія т.с. 1 а.с. 9) та відсутність у боржника ОСОБА_4 іншого майна для погашення цього боргу (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні), враховуючи, що таке забезпечення позову застосовується лише на час розгляду цієї справи по суті.

Проте, при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах цієї справи, суд першої інстанції має знов розглянути процесуальне питання про забезпечення чи відмову у забезпеченні позову за вищезазначеною заявою третьої особи ОСОБА_1 у подальшому у цій справі, з урахуванням нового вирішення процесуального питання про відкриття чи повернення вищезазначеного позову позивача у цій справі (постанова апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року - т.с. 3 а.с. 146-148).

За таких обставин, доводи та вимоги апеляційної скарги третьої особи ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що третьою особою, як апелянтом, при подачі вищезазначеної апеляційної скарги був сплачений судовий збір (т.с. 3 а.с. 33).

Проте, в силу вимог ЦПК України в разі скасування вищезазначеної ухвали суду першої інстанції про у цій справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл цих витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2024 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 11.11.2024 року, оскільки у період з 09.112024 року по 10.11.2024 року мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Трофимова Д.А.