печерський районний суд міста києва
пр. № 2-5852/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвиновій І. В.,

при секретарі судового засідання - Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профі Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість на суму у розмірі 14 074, 03 грн, яка складається з тіла кредиту 6 000, 00 грн, заборгованості за процентами 2 937, 60 грн, заборгованість за процентами на прострочену позику - 3 000, 00 грн, три відсотки річних - 475, 87 грн, інфляційні втрати -1 660, 56 грн, посилаючись на те, що борг у такому розмірі виник перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», яке передала право грошової вимоги, згідно з договором факторингу, ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

В обґрунтування вказано, що відповідач отримав, згідно з укладеним договором з фінансовою установою, грошові кошти на умовах повернення, строковості, платності, однак у порушення взятих на себе зобов`язань не повернув тіла кредиту, не сплатив суму відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов, подав клопотання про зменшення розміру судових витрат і витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума у розмірі 10 000, 00 грн є неспівмірною із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру.

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду.

04 квітня 2024 року вказана позовна заява, на виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року, надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року), визначено суддю та передано 10 квітня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями /а. с. 58/.

10 квітня 2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі для розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін /а. с. 76-77/.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

27 січня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 8159246 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» /а. с. 7/.

Відповідно до пункту 2 договору кредиту, кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) у сумі 6 000, 00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики.

Сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,60 % в день та розміром акційних процентів 1, 44 % в день.

Сторонами відповідно до умов п. 2 договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки договору) складають 2, 70 % в день.

Згідно з п. 5 договору кредиту визначено, що цей договір укладено дистанційно, в електронні формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпис одноразовим ідентифікатором. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Догові прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 4.2. договору кредиту позичальник до моменту підписання договору вивчив це договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту розміщені на сайті https://mvcredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.

Відповідно до п. 8.4 Правил, якщо під час дії особливих умов виконання договору, встановлених для позичальника у рамках програми лояльності (у тому числі право сплати процентів акційних позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов договору проценти підлягають сплаті позичальником в повному об`ємі за весь період дії договору згідно з умовами договору і незалежно від пропонованих особливих умов програми лояльності.

Кредитодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сум 6 000, 00 грн строком на 28 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього договору.

Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує.

У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором кредиту та відповідно до розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 8159246 від 27 січня 2020 року станом на 27 жовтня 2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 11 937, 60 грн, яка складається з:

- заборгованості за основним боргом - 6 000, 00 грн;

- заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 2 937, 60 грн;

- заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику - 3 000, 00 грн.

10 липня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВА НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020.

Відповідно до п. 2.1 договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти.

Пунктом 4.1. договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в додатку №3 до цього договору.

27 жовтня 2020 року між сторонами за договором факторингу було підписано Реєстр прав вимог № 108. Відповідно до котрого право вимоги за договором позики № 8159246 від 27 січня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал».

Так, право вимоги за договором кредиту перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Реєстром передачі прав вимоги № 108, починаючи з 27 жовтня 2020 року.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду.

Відповідно до частини першої ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання; або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності-за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів: не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України).

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї Глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом; розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів; їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у встановленому законом порядку не спростований.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які позивач посилається як на підстави для позову, підтверджені належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами, стороною відповідача не спростовані, тому вимоги позову підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн, який зарахований до спеціального фонду державного бюджету України /а. с. 6, 56/.

Представник позивача просив стягнути суму витрат на правову допомогу у розмірі 10 000, 00 грн, надавши на підтвердження понесення таких витрат: договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, укладений ТОВ «ФК «Профіт Капітал» і АО «Правовий діалог», додаткова угода № 7 до договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, акт № 1 прийому-передачі наданої правової допомоги від 12 вересня 2023 року, згідно з яким проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проєкт позовної заяви для направлення до суду, розмір винагороди - 10 000, 00 грн, які сплачено 14 вересня 2023 року, згідно з платіжною інструкцією у національній валюті № 266 /а. с. 36-39, 40, 43, 44, 45, 46/.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума у розмірі 10 000, 00 грн є неспівмірною із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг (проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлення проєкту позовної заяви для направлення до суду), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Просив зменшити суму витрат до 2 000, 00 грн /а. с. 45/.

Враховуючи письмові докази, якими підтверджуються понесені витрати на правову допомогу, надані представником позивача, заперечення сторони відповідача, який наголошував на неспівмірності витрат, суд дійшов висновку про слушність доводів останнього і зменшення, на підставі частини четвертої, п`ятої статті 137 ЦПК України, витрат на оплату правничої допомоги адвоката, до 2 000, 00 грн.

Згідно з пунктом 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі, керуючись

ст.ст. 3, 8, 21, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України,

ст.ст. 1-22, 525, 530, 549, 599, 610-612, 625, 626, 1048, 1055 Цивільного кодексу України,

ст.ст. 1-23, 76-82, 89, 95, 137-141, 258-259, 263-265, 267, 274-279, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профі Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профі Капітал» (, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, м. Київ, 04071) заборгованість у розмірі 14 074, 03 грн, яка складається з тіла кредиту 6 000, 00 грн, заборгованості за процентами 2 937, 60 грн, заборгованість за процентами на прострочену позику - 3 000, 00 грн, три відсотки річних - 475, 87 грн, інфляційні втрати -1 660, 56 грн, судовий збір у розмірі 2 684, 00 грн і витрати на правову допомогу у розмірі 2 000, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя І. В. Литвинова