Провадження №: 6/336/717/2024
УХВАЛА

іменем України

13 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 333/4302/24 (номер провадження № 6/336/717/2024) за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фельський Сергій Леонідович, до Моторного (транспортного) страхового бюро України про розстрочку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2024 року у цивільній справі № 333/4302/24 за позовною заявою позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

18 вересня 2024 року представник заявника адвокат Фельський С.Л. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із заявою про розстрочку виконання судового рішення. Документ сформований в системі «Електронний суд» 18 вересня 2024 року.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що за рішенням суду з ОСОБА_1 стягнуто, на користь Моторного (транспортного) страхового бюро кошти в порядку регресу, у розмірі 58231 грн. 31 коп.

У зв`язку з тим, що сума яка визначено судом є дуже значною (58231 грн. 31 коп.) ОСОБА_1 не має змоги водночас сплатити усю суму боргу, бо наразі не має таких коштів.

ОСОБА_1 має велику родину, яка фактично існує на кошти відповідача. Стягнення водночас такої суми суттєво вплине на матеріальний стан сім`ї.

Дружина ОСОБА_1 не працює та доглядає за дітьми, її дохід дорівнює 800 грн. на місяць (допомога на утримання дитини).

Вважає, що судочинство України має на меті захист прав як стягувачів, так і боржників, та зважаючи на його становище просить захистити його права та надати час для добровільного та свідомого виконання рішення суду.

Заявник просить розстрочити строком на один рік виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2024 року, у справі № 333/4302/24, за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, у розмірі 58231 грн. 31 коп., та стягувати борг у рівних частках кожного місяця по 4852,60 грн. в продовж строку розстрочки, який дорівнює 12 місяців.

Заявник ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Просили розглядати заяву за відсутності заявника та його представника.

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судові засідання 30 вересня 2024 року о 12-45 год., 29 жовтня 2024 року о 09-00 год. та 13 листопада 2024 року о 12-45 год. не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення. Жодних заяв та клопотань від представника Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду не надходило.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі N 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Однак, чинний ЦПК України надає сторонам право на звернення до суду із заявою про розстрочення виконання рішення.

Судом встановлено, що 09 вересня 2024 року ухвалено рішення у справі № 333/4302/24 за позовною заявою позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до вказаного рішення позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 58231 грн. 31 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

З доданих до заяви письмових доказів слідує, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох малолітніх дітей та дружину, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та свідоцтвом про шлюб.

Дружина заявника не працює, здійснює догляд за дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує допомогу на утримання дитини в розмірі 8000,00 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

ОСОБА_1 працює та отримує щомісячний дохід 21473,63 грн., що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу.

ОСОБА_1 не має змоги водночас сплатити усю суму боргу та звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом, тобто це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення суд виходить з міркувань доцільності та об`єктивності необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання строку для розстрочки виконання рішення суд не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, розстрочка має бути компромісом між заінтересованими сторонами.

Згідно з ч. 1, 3 -5ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням, а також суд враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Наведене дає підстави для висновку про те, що при розгляді заяв щодо розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.

При цьому, надання розстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З огляду на доводи заявника, викладені у заяві, а також його бажання виконати рішення, суд дійшов висновку про наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

ОСОБА_1 має на утриманні трьох дітей. Родина фактично існує на кошти останнього, так як дружина не працює, здійснює догляд за дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує допомогу на утримання дитини в розмірі 8000,00 грн.

ОСОБА_1 працює та отримує щомісячний дохід 21473,63 грн.

Стягнення водночас суми вказаної у рішенні суду суттєво вплине на матеріальний стан сім`ї ОСОБА_1 .

Суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору. Окрім цього, суд бере до уваги те, що ОСОБА_1 має намір сплачувати заборгованість добровільно.

Враховуючи наявність обставини, що істотно ускладнює виконання рішення та враховуючи той факт, що розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення цього рішення, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви про розстрочення виконання рішення строком на 10 місяців.

Керуючись ст. 435, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фельський Сергій Леонідович, до Моторного (транспортного) страхового бюро України про розстрочку виконання судового рішення задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2024 року у цивільній справі № 333/4302/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завданої шкоди в порядку регресу в сумі 58231 грн. 31 коп., шляхом погашення заборгованості рівними платежами щомісяця по 5823,13 грн. (п`ять тисяч вісімсот двадцять три гривні 31 коп.) протягом 10 (десяти) місяців, починаючи з дати набрання ухвали щодо розстрочки виконання рішення законної сили.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: