РІШЕННЯ

іменем України

13.06.2024

Справа № 331/2379/24

Провадження № 2/331/1569/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язати вчинити певні дії -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка , через представника адвоката Скриму В.А., звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до Районної адміністрації ЗМР по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язати вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 отримавши ордер про надання жилої площі, а саме: квартири АДРЕСА_1 , вселилась до квартири. З 18 лютого 1980 року зареєстрована та фактично проживає в квартирі квартири АДРЕСА_1 , щопідтверджується паспортом НОМЕР_1 , виданий Жовтневим РВ ГУМВС України в Запорізькій області 10.09.2010 р. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» від 12.03.2024 року № 791083 Позивач є відповідальним квартиронаймачем. ОСОБА_1 звернулася до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради про надання копії державного ордера на квартиру АДРЕСА_1 , виданого в 1980 році. Однак 3.04.2023 за вих.№А-0716 надана письмова відповідь, згідно якої повідомлено про наявність корінців ордерів на заселення лише з 1984 року. Враховуючи таку обставину, позивачу було відмовлено в наданні запитуваної інформації, у зв`язку з її відсутністю. ОСОБА_1 замовила у ТОВ «ЗМБТІ» технічний паспорт на квартиру, який був виготовлений та виданий 16 лютого 2024 року , що підтверджується самим технічним паспортом від 19.02.2024 та витягом з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиного державної електронної системи у сфері будівництва під 16 лютого 2024 року.З метою реалізації свого конституційного права на приватизацію житла, ОСОБА_1 подала заяву до районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району з питання приватизації житла за адресою: АДРЕСА_2 , з усіма наявними та зібраними документами.Але, 21 березня 2024 року позивач отримала письмову відповідь районної адміністрації по Олександрівському району та повідомлено, що приватизація житла здійснюється у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396. Зокрема зазначено, що Позивачем не надана копія ордера на житлове приміщення встановленого зразка, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради . Позивач зазначає, що ордер на житлове приміщення не зберігся через обставини, які від нього не залежали, та він і не підлягає зберіганню у наймача, а після вселення у надане житлове приміщення здавався у житлово - експлуатаційну організацію, що позбавляє його можливості надати органу приватизації копію ордера та унеможливлює вирішення питання про право на приватизацію у поза судовому порядку. Враховуючи зазначені обставини, позивач прохає зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району провести приватизацію за відсутністю ордеру і передати у власність ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до вимог Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду» та стягнути судові витрати з відповідача.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.04.2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.

10.05.2024 від відповідача надійшов відзив , в якому зауважують, що дана ситуація виникла не з вини органу приватизації, а у зв`язку з ненаданням позивачкою до органу приватизації відповідних документів, тому районна адміністрація не є тим відповідачем, який порушив, не визнав чи оспорив суб`єктивні права , свободи чи інтереси позивача, позовні вимоги не визнають. /а.с.43-52/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, прохала суд , визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району провести приватизацію за відсутністю ордеру і передати у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до вимог Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду».

Представник відповідача в судовому засіданні просила ухвалити рішення на розсуд суду,на підставі доказів наявних у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши докази надані сторонами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 03.03.2024 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 з 18.02.1980 року /а.с.13/.

Судом також встановлено, що Позивачка зверталася до Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради із заявою про видачу копії ордеру на квартиру АДРЕСА_1 , оригінал якого втрачено. У відповідь було отримано лист «Про розгляд звернення» від 13.04.2023 №А-0716 у якому зазначається, що у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту корінці ордерів на заселення житлових приміщень зберігаються лише з 1984 року , тому видача дублікату не є можливим./а.с.15/.

ОСОБА_1 замовила у ТОВ «ЗМБТІ» технічний паспорт на квартиру, який був виготовлений та виданий 16 лютого 2024 року , що підтверджується самим технічним паспортом від 19.02.2024 та витягом з реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиного державної електронної системи у сфері будівництва під 16 лютого 2024 року./а.с.15-23/.

Відповідно до відповіді Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Антоновій С. було відмовлено у приватизації житла листом «Про розгляд заяви» від 21.03.2024 р. №А-148-О203. Відповідач зазначив таке: «приватизація житла здійснюється у відповідності до Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», затвердженого наказом Міністерства з питань житлово- комунального господарства України від 16.12.2009 № 396. Зокрема зазначено, що Позивачем не надана копія ордера на житлове приміщення встановленого зразка, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради ./а.с.24/.

Відповідно до довідки Державного Ощадного банку України від 28.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою : АДРЕСА_3 не значиться в списках громадян, які мають право на приватизацію./а.с.26/.

Відповідно до вимог ст. 345 ЦK України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правові основи приватизації житла, що знаходиться в державній власності, визначені у Законі України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно зі ч. 1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Частиною 3 статті 9 ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 15 ЖК України, до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів належить видача ордерів на жилі приміщення.

Згідно з ст. 58 ЖК України, ордер є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до п. п. 69, 70, 72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР»(розділ IV), ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів.

Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера.

При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності відповідному підприємству, установі, організації. Одночасно подаються паспорти усіх членів сім`ї, включених до ордера, з відміткою про виписку з попереднього місця проживання.

З аналізу вказаних правових норм випливає, що ордер це документ, що має тимчасову дію та є законною підставою вселення особи до житлового приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за нею право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_3 без надання ордера та зобов`язання відповідача провести дії по приватизації квартири за відсутності ордеру у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,ст.9,15,58 ЖК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про визнання права на приватизацію та зобов`язати вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_3 та зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Олександрівському району провести приватизацію за відсутністю ордеру і передати у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у відповідності до вимог Закону України ««Про приватизацію державного житлового фонду».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14.06.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун