ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Суми

Справа №585/1098/23

Номер провадження 22-ц/816/679/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2023 року в складі судді Євтюшенкової В.І., ухвалене в м. Ромни,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 26 липня 2019 року.

При укладення договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 26 грудня 2022 року заборгованість відповідача становить 350583 грн 69 коп., яка складається із: 293919 грн 34 коп. - заборгованість за кредитом; 16459 грн 52 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 40204 грн 83 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 293919 грн 34 коп. заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 липня 2019 року, яка виникла станом на 26 грудня 2022 року та 4408 грн 79 коп. сплаченого судового збору, загалом 298328 грн 13 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині стягнення з нього 174486 грн 75 коп. та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог банку відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що місцевий суд з досліджених в судовому засіданні письмових доказів, встановивши відсутність у відповідача обов`язку щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та фактичне зарахування позивач згідно наданого ним розрахунку, сплачених ним коштів в розмірі 174486 грн 75 коп. на погашення процентів за користування коштами, а не на погашення тіла кредиту, висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, не врахував, з урахуванням наведених вище конкретних обставин справи, самостійно суми нарахувань не провів, внаслідок чого ухвалив оскаржуване рішення в частині задоволення позову з порушенням вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 89, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду лише в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту в розмірі 293919 грн 34 коп., тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Сторони належним чином повідомлені, проте в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 липня 2019 року ОСОБА_1 заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанк» (а.с. 23 т. 1).

Надані банком Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що підписані ОСОБА_1 , не містять ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, порядку його погашення, строку кредитування, розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання зобов`язань. В даних анкетах - заявах зазначено, що ОСОБА_1 згоден з тим, що вони разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, при цьому з якими саме Умовами та Правилами, не вказано (а.с. 23 -24 т. 1).

До позову долучений підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші важливі правові аспекти (а.с. 25-28 т. 1).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26 липня 2019 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 26 грудня 2022 року за останнім наявна заборгованість у розмірі 350583 грн 69 коп., яка складається з 293919 грн 34 коп. заборгованості за тілом кредиту, 16459 грн 52 коп. заборгованості за нарахованими відсотками та 40204 грн 83 коп. заборгованості за простроченими відсотками. З указаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 погашено за вказаний період заборгованості за поточним тілом кредиту 1386930 грн 33 коп., 21481 грн 18 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 7-20 т.1).

До позову долучена довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , згідно якої кредитний ліміт 12 грудня 2019 року на картці встановлено 100000 грн, 16 грудня 2019 року - 300000 грн, 27 грудня 2022 року 0,00 грн (а.с. 21 т. 1).

ОСОБА_1 на підставі укладеного договору видавались картки НОМЕР_1 04 вересня 2017 року з терміном дії 08/18, НОМЕР_2 17 липня 2018 року зі строком дії 08/19, НОМЕР_3 22 листопада 2018 року зі строком дії 11/19, НОМЕР_4 26 липня 2019 року зі строком дії 07/22, НОМЕР_5 06 листопада 2019 року зі строком дії 11/22 та НОМЕР_6 20 грудня 2019 року зі строком дії 12/22 (а.с. 22 т. 1).

До позову долучені Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток, Platinum, WorldBlackEdition, WorldElite, Infinite, VISASignature. Зазначено, що Тарифи затверджені на засіданні правління АТ КБ «ПриватБанк» 19 лютого 2019 року згідно Протоколу засідання Правління №8 від 08 квітня 2019 року (а.с. 29-33 т. 1).

При цьому, позивачем долучено Витяг з Протоколу № 15 засідання Правління від 02 квітня 2019 року (а.с. 70 т. 1), який відповідачем не підписано.

Долучені до позову позивачем Умови та Правила надання банківських послуг також не підписані ОСОБА_1 (а.с. 34-69 т. 1).

За вих. № SAMDNWFC9 від 09 січня 2023 року ОСОБА_1 направлено повідомлення про наявну заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 350583 грн 69 коп. та долучені письмові докази про його поштове відправлення (а.с. 79, 80, 81, 82 т. 1).

З виписки за договором № б/н за період з 04 вересня 2017 року 28 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 використовував наданий йому позивачем кредит: здійснював покупки в магазинах за різні категорії товарів, в аптеках, оплачував комунальні послуги, здійснював поповнення номерів мобільних операторів, грошові перекази, з карток знімався щомісячний платіж за страховку «Захист на кожен день», проводились оплату за послуги «Розваги», знімав готівку, тощо. Залишок після операцій станом на 18 грудня 2022 року становить 342941 грн 77 коп. (а.с. 83-147 т. 1).

З виписки за договором № б/н за період з 01 липня 2019 року 07 квітня 2023 року вбачається активність використання кредитних коштів на виданих відповідачу картках (а.с.164-249 т. 1).

З обох виписок вбачається і про операції поповнення кредитних карт відповідачем, зарахування переказів.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача суми фактично неповернутого тілу кредиту, який отримав ОСОБА_1 .

Колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку, Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту.

Витягом з Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ«Приватбанк» визначені, у тому числі: умови використання кредитних карт; відповідальність сторін; порядок нарахування і сплати відсотків та комісії; порядок погашення боргових зобов`язань за кредитом.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Приватбанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг банку, відсутні підстави для врахування наведених сум при визначенні розміру заборгованості та її подальшого стягнення.

Надані позивачем Умови з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач отримав кредит за договором № б/н від 26 липня 2019 року, проте не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, отримані в кредит кошти не повернув, тому наявні підстави для стягнення з нього на користь позивача заборгованості за тілом кредиту.

Разом з тим підписані ОСОБА_1 анкети-заяви від 26 липня 2019 року не містять істотних умов кредитного договору, зокрема в них відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом, неустойки та інших істотних умов.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості, що міститься в матеріалах даної справи вбачається, що відповідач за період з 12 грудня 2019 року по 26 грудня 2022 року використав кредитних коштів в сумі 1 613 159 грн 36 коп. (третя колонка розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), а на погашення за наданим кредитом сплатив 1 414 849 грн 40 коп. (тридцята колонка розрахунку «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»), тому заборгованість відповідача за тілом кредиту підлягає зменшенню з 293919 грн 34 коп. до 198 309 грн 96 коп. (1 613 159 грн 36 коп. 1 414 849 грн 40 коп.).

Суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з чим рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні із зменшенням розміру стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості з 293919 грн 34 коп. до 198309 грн 96 коп., а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося та не переглядалося.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає зміні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у сумі 2974 грн 88 коп. та при частковому задоволенні апеляційної скарги з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2151 грн 03 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2023 року в частині вирішення вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту та в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 липня 2019 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 198309 грн 96 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2974 грн 88 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відшкодування судового збору, сплаченого за апеляційний перегляд справи в розмірі 2151 грн 03 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина