ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/1743/24

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1424/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 по справі № 2506/9914/2012 з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку;

- відкликати з виконавчої служби виконавчий лист № 2506/9914/2012 від 14.03.2013 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтовував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 (справа №2506/9914/20) з нього стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Указував, що 10.08.2018 він уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька ОСОБА_5 , донька має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим перебуває на обліку у лікаря невролога КНП «Сімейна поліклініка», постійно приймає медичні препарати, що потребує додаткових витрат.

Зазначав, що у жовтні 2022 року він був призваний до ЗСУ і з об`єктивних причин отримує нестабільну заробітну плату в невеликому розмірі, що ставить його сім`ю у скрутне матеріальне становище.

Уважав, що у зв`язку з тим, що в нього кардинально змінився сімейний стан, сім`я збільшилася, на його утриманні з`явилася малолітня дитина, а він не має стабільного заробітку, стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку призведе до ущемлення матеріальних прав дитини ОСОБА_6 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.08.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задоволено.

Зменшено розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернігова, на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалення без повного всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що аналогічні позовні вимоги з такими ж підставами позову вже були предметом розгляду у справі №750/13305/23, в якій 23.01.2024 рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.11.03.2024 представником відповідачки подана заява про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, однак суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, не постановив ухвалу про закриття провадження у справі, заяву про закриття провадження взагалі не розглянув.

Відповідачка вказує, що у порушення ст. 274 ЦПК України справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Зазначає, що судом першої інстанції не розглядалося її клопотання про витребування доказів з військової частини НОМЕР_1 , що також є порушенням норм процесуального права та вказує на недотримання принципів всебічності, повноти дослідження доказів, верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності та рівності прав сторін.

Наголошує на тому, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки було встановлено збільшення доходів останнього.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Лєсков В.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зазначає, що дійсно Деснянським районним судом м. Чернігова було прийнято рішення від 23.01.2024 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. У рішенні зокрема зазначено, що позивачем не надано рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , а отже і не доведено факт стягнення з нього аліментів на утримання дитини. При повторному зверненні до суду позивачем надано рішення суду про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 . За таких обставин повторне звернення до суду не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на інших підставах.

Щодо правомірності розгляду даної справи в порядку спрощеного позовного провадження зазначає, що Законом України від 19.06.2021 №3831 до п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України внесені зміни, згідно з якими позови про зменшення розміру аліментів також віднесені до категорії малозначних справ, які можуть розглядатися у спрощеному позовному провадженні. Дана норма набула чинності 19.07.2024, отже на час прийняття оскаржуваного рішення суд мав право розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження.

Указує, що друга дитина позивача ОСОБА_5 також перебуває на його утриманні, має певні захворювання, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат на лікування.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї доводи, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За приписами п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що сімейний стан позивача змінився, а тому наявні підстави, передбачені статтею 192 СК України, для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Однак таких висновків районний суд дійшов із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї (далі - Конвенція), згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 19 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час відкриття провадження у справі) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, зокрема, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частина четверта статті 274 ЦПК України містить імперативну норму, яка визначає перелік справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження. Цей перелік ґрунтується на класифікації справ за матеріально-правовою ознакою, тобто за характером спірних матеріально-правових відносин.

Так, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (частини перша та друга статті 274 ЦПК України).

У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (пункт перший частини четвертої статті 274 ЦПК України).

При цьому законодавцем визначено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (пункт 7 частини третьої статті 376 ЦПК України).

У справі, що переглядається, предметом спору є зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 18).

Розпорядженням керівника апарату Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.04.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку із звільненням судді у відставку (а.с. 49).

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.04.2024 прийнято до провадження судді Логвіної Т.В. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 51).

Усупереч вищенаведеним процесуальним нормам, що діяли на час постановлення ухвали про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спір у справі виник із сімейних відносин та не стосувався стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплати додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміни способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, а тому ця справа не могла бути розглянутою за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на імперативні приписи пункту 7 частини третьої статті 376 ЦПК зазначені порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення.

Судом у справі встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 (справа №2506/9914/2012), яке набрало законної сили 11.12.2012, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2012 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4).

На підставі вищезазначеного рішення суду Деснянським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист (а.с. 5).

10.08.2018 ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_4 , що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №1354 (а.с. 8).

09.11.2018 у цьому шлюбі народилася ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 17.11.2018 Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 2469 (а.с. 9).

Із довідки КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради №01-14/1131 від 29.12.2023 вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом лікаря-педіатра КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради ОСОБА_8 з народження. Дитина стоїть на обліку у лікаря невролога дитячого з 2020 року. Постійно отримує протисудомні препарати. Перенесла Covid-19 в 2021 році. В 2023 році хворіла 8 разів - ГРВІ. Останній епізод захворювання - 26.12.20213. Дитина постійно знаходиться під наглядом педіатра, дитячого невролога (а.с.10).

Згідно з довідкою про доходи, що видана Військовою частиною НОМЕР_1 10.01.2024 за №1643/ФЕС/47, загальна сума доходів позивача за період з 01.12.2022 по 31.12.2023 становить 271 145,67 грн. Сума виплати з урахуванням податків, зборів та компенсації ПДФО на картковий рахунок становить 267 078,50 грн (а.с. 11).

Доказів на підтвердження доходів відповідачки ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що складений державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м. Чернігові Прилепським С.І., вбачається, що станом на 13.08.2024 заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 відсутня (а.с. 68, 84).

Відповідно до Довідки КНП «Сімейна поліклініка» від 10.09.2024 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку (а.с. 83).

Згідно з відповіддю №846895 від 15.10.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 належить:

- земельна ділянка площею 2.4669 га, кадастровий номер :05:000:3022, дата реєстрації 06.10.2021;

- земельна ділянка площею 0.7215 га, кадастровий номер :05:000:3023, дата реєстрації 06.10.2021;

- будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 181,5 кв. м, дата реєстрації 27.11.2009.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить однокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 37.3 кв. м, дата реєстрації 27.04.2023.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина друга статті 51 Конституції України визначає, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши вищенаведені норми та надані сторонами докази, колегія суддів уважає, що в даному випадку наявні правові підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються із позивача на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.11.2012 та до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 на даний час є батьком двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому на утримання ОСОБА_7 з позивача стягнуто аліменти за судовим рішенням у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, ОСОБА_10 проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні.

Тобто, після винесення 29.11.2012 Деснянським районним судом м. Чернігова рішення, сімейний стан позивача змінився у зв`язку із народженням ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_10 , що згідно із положеннями ст. 192 СК України є підставою для зміни розміру стягнутих з позивача аліментів.

Вищевказана обставина відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому такі положенні закону не виключають одночасне встановлення обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від змін матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібні правові висновки щодо застосування вказаної норми СК України викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 10 жовтня 2023 року у справі № 6282/2454/22, від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи те, що у позивача після рішення суду про стягнення з нього аліментів народилася донька ОСОБА_10 , у цій справі апеляційний суд вважає встановленою наявність підстав для зміни розміру аліментів - зміна сімейного стану, що зумовила зміну матеріального стану.

Заявниця стверджуючи про збільшення розміру доходу позивача, як на причину для відмови у зменшенні розміру аліментів, фактично перекладає весь тягар фінансового утримання дитини на батька з огляду на розмір його доходу. Проте суд виходить з того, що обов`язок батьків щодо утримання дитини має бути рівним, а не покладеним лише на платника аліментів. Апеляційний суд наголошує на тому, що розвиток дитини має забезпечуватись не лише за рахунок аліментних платежів, а і за рахунок доходів іншого з батьків. ОСОБА_2 , стверджуючи про значний розмір доходу позивача та можливість сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, не надала суду інформації щодо розміру та джерел її доходів, яка б дозволила зробити висновок про співмірність матеріальної участі обох батьків в утриманні доньки.

Колегія суддів уважає, що розмір аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 у розмірі 1/6 частини доходів позивача урівноважить інтереси дітей. Стягнення аліментів в даному випадку здійснюється у частці від заробітку (доходу) платника, тобто вказаний вид стягнення автоматично регулює розмір стягнень залежно від рівня доходів платника і одночасно забезпечує обов`язкове стягнення аліментів у розмірі, не нижчому від гарантованого мінімального розміру, встановленого на рівні 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З довідки про доходи позивача вбачається, що його доходи не мають стабільного характеру, при цьому у травні - жовтні 2023 року йому нараховано по 530 грн щомісячно, у листопаді - 636,86 грн, у грудні - 662,50 грн.

Апеляційний суд не знаходить слушними доводи апеляційної скарги стосовно наявності підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.01.2024 (справа №750/13305/23), на яке посилається відповідачка, в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено. Як вбачається з рішення, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, які стягувались з нього за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.12.2012, а саме за яким з нього стягувались аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, починаючи з 01.11.2012 і до досягнення малолітньою дочкою ОСОБА_7 трьох років.

У цій справі ОСОБА_1 просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012.

Отже, в даному випадку предмет спору у цій справі не є тотожним предмету спору у справі №750/13305/23, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на нерозгляд судом першої інстанції її клопотання про витребування доказів з військової частини НОМЕР_1 , не є тим процесуальним порушенням, яке в силу ч. 3 ст. 376 ЦПК України тягне за собою обов`язкове скасування судового рішення, при цьому в матеріалах справи наявна довідка про доходи позивача за період з грудня 2022 року по грудень 2023 року, що передував його зверненню до суду в лютому 2024 року.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.08.2024 - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 7 ч. 3 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 серпня 2024 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.11.2012 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Чернігова, на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 211 грн 20 коп. у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко