ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Суми

Справа №582/133/24

Номер провадження 22-ц/816/1497/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

у присутності :

представника заінтересованої особи ОСОБА_1 - адвоката Кирилкіна Радіона Олеговича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кирилкіним Радіоном Олеговичем

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 березня 2024 року, ухваленого у складі судді Жмурченка В.Д. у смт Недригайлів Роменського району Сумської області,

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Старомайорськ Донецької області.

Свої вимоги мотивувала тим, що з вересня 2019 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 в с. Великі Будки Роменського району Сумської області. ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї з ОСОБА_4 народився син ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Старомайорськ Донецької області.

Вказувала, що встановлення факту необхідно для оформлення соціальних виплат.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Старомайорськ Донецької області.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кирилкін Р.О. посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення факту проживання однією сім`єю може вплинути на права заінтересованих осіб, як щодо отримання одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, так і на спадкові права.

Стверджує, що у випадку, встановленому ст. 1259 ЦК України, заявниця буде мати право на спадкове майно, яке залишилося після померлого, а також на одноразову грошову допомогу поряд з іншими особами, що унеможливлює встановлення в окремому провадженні коло осіб, які мають такі ж права.

Крім того, інші заінтересовані особи надсилали суду письмові пояснення, у яких заперечували щодо вимог заявника та просили відмовити у їх задоволенні.

Вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, пов`язано з наступним вирішенням спору про право цивільне. Тобто, наявність такого спору визначається самою можливістю виникнення зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок певного факту, крім того за наявності заперечень таких осіб.

Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з вересня 2019 року ОСОБА_2 проживала однією сім`єю із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Великі Будки Роменського району Сумської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , у свідоцтві про народження зазначено: батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 9).

Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження № 39493 від 14 вересня 2023 року ймовірність того що учасник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є біологічним батьком батька учасника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , складає 99,97% (а.с. 15).

26 серпня 2022 року ОСОБА_4 пройшов військово-лікарську комісію і був визнаний придатним для військової служби (а.с. 14). Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03 жовтня 2022 року №2937 з 12 вересня 2022 року ОСОБА_4 був мобілізований і проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . (а.с.12). Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 30 березня 2023 року №517 ОСОБА_4 у період з 14 листопада 2022 року по 31 січня 2023 року та з 01 лютого 2023 року по 30 березня 2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України - Донецька область (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув під час виконання бойового завдання безпосередньо на лінії бойового зіткнення в районі населеного пункту Старомайорськ Донецької області.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що їм відомо, що від вересня 2019 року заявниця ОСОБА_2 із ОСОБА_4 проживали однією сім`єю у с. Великі Будки, Роменського району Сумської області. Мали спільний бюджет, взаємні обов`язки один до одного, вели спільне господарство, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, разом проводили дозвілля, святкували свята, відвідували друзів. Про сімейний характер взаємин заявника та ОСОБА_4 додатково свідчить факт народження спільної дитини.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази є належними, допустимими та достатніми, а тому наявні підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 .

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх з порушенням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 2, 7 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 12 січня 2022 року у справі № 227/2188/21 (провадження № 61-18156св21) та від 26 січня 2022 року у справі № 568/310/21 (провадження № 61-16757св21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду з заявою, ОСОБА_2 зазначала, що встановлення факту проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_4 їй необхідно для отримання соціальних виплат.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є наслідком виникнення прав у заявниці як на отримання одноразової грошової допомоги, яка призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, так і на спадкові права, що вплине на права та обов`язки інших осіб.

У свою чергу, проти вимог ОСОБА_2 заперечує і заінтересована особа ОСОБА_1 , яка також посилається на наявність спору про право, оскільки заявниця буде мати право на спадкове майно, яке залишилося після померлого, а також на одноразову грошову допомогу поряд з іншими особами.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду.

При цьому колегія суддів роз`яснює, що ОСОБА_2 має право подати відповідний позов на загальних підставах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, п. п. 1 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Кирилкіним Радіоном Олеговичем, задовольнити частково.

Рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 29 березня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 13 листопада 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов