Дата документу 01.10.2024 Справа № 2-255/2012
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 2-255/2012 Головуючий у І інстанції: Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/1693/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Безуха Андрія Миколайовича на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 2-255/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2024 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» звернулось до суду з заявою про заміну сторони стягувача та видачу дубліката виконавчого листа на виконання заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 березня 2012 року у справі № 2-255/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з тим, що м. Мелітополь входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року з наступними змінами, будівля Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться на території, що не контролюється органами влади України, а відомості про передачу справ, що перебували у провадженні цього суду відсутні, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2024 року ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у справі № 2-255/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року відновлене втрачене судове провадження у справі № 2-255/2012 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в такій частині:

- позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» на 2 арк.;

- договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.06.2008, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на 4 арк.;

- графік погашення кредиту на 8 арк.;

- договір поруки № 0/П-1 від 11.06.2008, укладений між АК «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на 1 арк.;

- договір поруки № 0/П-2 від 11.06.2008, укладений між АК «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 на 2 арк.,

- заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 2-255/2012 від 29.03.2012 на 2 арк.;

- виконавчий лист від 29.03.2012 на 1 арк.;

- клопотання банку від 01.12.2011 та два клопотання банку від 12.01.2012, наданих до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на 2 арк.;

- постанова ДВС від 08.01.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 35868288 на 1 арк.;

- лист і постанова ДВС від 11.04.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу на 2 арк.;

- лист і постанова ДВС від 11.10.2016 про відкриття виконавчого провадження, ВП № 52593586 на 3 арк.;

- заява банку від 30.09.2016 на 1 арк.;

- постанова ДВС від 31.03.2020 про повернення виконавчого документа стягувану на 1 арк.;

- запит від 15.12.2023 та відповідь на запит від 17.01.2024 вих. № 187-60-47/24 на 3 арк.;

- повний текст заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.03.2012 року, яким задоволено позов АТ «ДельтаБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 11 червня 2008 року та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості за кредитним договором 0 від 11 червня 2008 року у розмірі 243448,32 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 1700 грн, витрати на розміщення оголошення в засобах масової інформації в розмірі 280 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Безуха А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у відновленні втраченого судового провадження.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Безуха А.М. зазначає, що строк пред`явлення виконавчого листа, боржником за яким є ОСОБА_2 сплив 31.03.2023, а виконавчі листи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_3 взагалі не отримані, до виконання не пред`явлені, що, на думку скаржника свідчить про те, що строк для їх пред`явлення вийшов ще 24.04.2015. Також ОСОБА_1 зазначає, що у зв`язку зі значним періодом часу, у нього відсутні будь-які документи, що стосуються зазначеного судового провадження, проте з огляду на відсутність в АСВП інформації щодо виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованості на користь ПАТ «Дельта Банк», активи якого придбало ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», яке мало би пересвідчитись у наявності виконавчих документів на виконанні та дотримані таких строків, ОСОБА_1 вважає, що відсутні поважні причини втрати товариством виконавчих листів та підстави для поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції повинен був відмовити у відновленні втраченого провадження відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України, оскільки заява подана після закінчення строку, встановленого ч. 5 ст. 491 ЦПК України, однак суд цього не зробив, чим, за твердженням ОСОБА_1 , порушив принцип юридичної визначеності та остаточності судового рішення.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Безух А.М. наполягав на задоволенні апеляційної скарги, скасуванні ухвали Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року та відмові у відновленні втраченого судового провадження.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 110, 111, 112), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому колегія суддів вирішила розглядати апеляційну скаргу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника скаржника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Україна, як учасниця зазначеної Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, передбачене п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Тому виконання рішення суду повинно розглядатись як невід`ємна частина судового процесу в розумінні ст.6 конвенції (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Горнсбі проти Греції» від 19.03.97, «Брумареску проти Румунії» від 28.11.99, «Бакай та інші проти України» від 9.11.2004).

ЄСПЛ зазначає, що право на суд включає в себе не тільки право ініціювати провадження, а й право розраховувати на розгляд спору судом (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2002 року у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99, пункт 25; від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України», заява № 377/02, пункт 52).

Відповідно до ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до положень ст. 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження. Розгляд заяви про відновлення втраченого судового провадження здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом, протягом тридцяти днів з дня надходження заяви до суду.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Під час розгляду питання щодо відновлення втраченого судового провадження суд першої інстанції з`ясував, що у провадженні Мелітопольського міжміського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.03.2012 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» було задоволено у повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» суми заборгованості по кредитному договору № 0 від 11.06.2008 у розмірі 243 448 грн. 32 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн., витрати за розміщення оголошення в засобах масової інформації в розмірі 280,00 грн. Обов`язок стягнення є солідарним з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості по кредитному договору № 0 від 11.06.2008 року у розмірі 243 448 грн. 32 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн., витрати за розміщення оголошення в засобах масової інформації в розмірі 280,00 грн. Обов`язок стягнення є солідарним з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» суму заборгованості по кредитному договору № 0 від 11.06.2008 року у розмірі 243 448 грн. 32 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 700,00 грн., витрати за розміщення оголошення в засобах масової інформації в розмірі 280,00 грн. Обов`язок стягнення є солідарним з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до зібраних судом матеріалів:

- позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» на 2 арк.;

- договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.06.2008, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 на 4 арк.;

- графік погашення кредиту на 8 арк.;

- договір поруки № 0/П-1 від 11.06.2008, укладений між АК «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на 1 арк.;

- договір поруки № 0/П-2 від 11.06.2008, укладений між АК «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 на 2 арк.,

- заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 2-255/2012 від 29.03.2012 на 2 арк.;

- виконавчий лист від 29.03.2012 на 1 арк.;

- клопотання банку від 01.12.2011 та два клопотання банку від 12.01.2012, наданих до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на 2 арк.;

- постанова ДВС від 08.01.2013 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 35868288 на 1 арк.;

- лист і постанова ДВС від 11.04.2016 про повернення виконавчого документа стягувачу на 2 арк.;

- лист і постанова ДВС від 11.10.2016 про відкриття виконавчого провадження, ВП № 52593586 на 3 арк.;

- заява банку від 30.09.2016 на 1 арк.;

- постанова ДВС від 31.03.2020 про повернення виконавчого документа стягувану на 1 арк.;

- запит від 15.12.2023 та відповідь на запит від 17.01.2024 вих. № 187-60-47/24 на 3 арк.

Повний текст заочного рішення Мелітопольського міжміського районного суду Запорізької області від 29.03.2012 у справі № 2-255/2012 суд першої інстанції відновив за даними Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відмова у відновленні втраченого судового провадження, про яку просив суд ОСОБА_1 в особі представника адвоката БезухаА.М., передбачена у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 494 ЦПК України.

З огляду на наявність у матеріалах справи про відновлення втраченого провадження вищезазначених документів, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відновлення втраченого судового провадження в частині цих матеріалів.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції мав відмовити у відновленні втраченого судового провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 491, п. 2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України.

Так, згідно з п. 2 ч. 4 ст. 492 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження, зокрема, у випадку, якщо заява подана після закінчення строку, встановленого ч. 5 ст. 491 цього Кодексу, і суд відхилив клопотання про його поновлення.

Відповідно до ч. 5 ст. 491 ЦПК України, заява про відновлення втраченого судового провадження для виконання судового рішення може бути подана до закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Суд може поновити зазначений строк, якщо за клопотанням заявника визнає причини його пропуску поважними.

Колегія суддів зауважує, що у справі, що переглядається, суд вирішив відновити втрачене судове провадження за власною ініціативою, що передбачено ст. 489 ЦПК України, тобто, у цьому конкретному випадку недоцільне застосування положень процесуального закону про відмову у відкритті провадження за заявою, оскільки заяви як такої фактично не було.

Доводи апеляційної скарги про сплив строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання колегія суддів не приймає, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Натомість, відновлення втраченого судового провадження ініційовано судом саме з метою розгляду заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа, у якій заявник зазначає про те, що строк за виконавчим листом не пропущений з огляду на стадію виконавчого провадження, а також з урахуванням ЗУ «Про внесення змін до розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів позбавлена можливості надавати оцінку доводам ОСОБА_1 в цій частині, оскільки висловлення апеляційним судом позиції щодо строку пред`явлення виконавчих листів до виконання може стати вирішенням питання по суті заяви, поданої товариством до суду першої інстанції, адже саме місцевий суд має оцінити всі наявні докази у справі в їх сукупності, дослідити всі доступні матеріали справи для повного та всебічного розгляду заяви ТОВ «Укрдебт Плюс» про заміну сторони стягувача та видачу дубліката виконавчого листа, що, в свою чергу, є неможливим без відновлення втраченого судового провадження.

Апеляційний суд перевірив доводи апелянта та дійшов висновку, що вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

При цьому, колегія суддів враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, апеляційна скарга не містить.

Крім того, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги переважно стосуються суті заяви про заміну стягувача і видачу дубліката виконавчого листа та зводяться до незгоди скаржника з її поданням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, відновивши втрачене судове провадження у справі за власною ініціативою, суд першої інстанції жодним чином не порушив норм процесуального права, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Безуха А.М. слід залишити без задоволення, а ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Безуха Андрія Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: