Справа № 457/873/24
провадження №2/457/189/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Трускавецького міського суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Трускавецької міської ради, про позбавлення батьківських прав.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він із відповідачкою уклав шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис № 81. В даному шлюбі у них народилось двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано 22 березня 2024 року, що підтверджується копією рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 22 березня 2024 року по справі № 457/299/24. Ще до розірвання шлюбу ОСОБА_2 останнім часом, фактично не цікавиться життям, побутом, ні вихованням, розвитком дітей. З моменту розлучення, ситуація не покращилася, діти проживають зі батьком та повністю перебувають на його утриманні. Відповідачка часто їздить за кордон, де працює, проте кошти на дітей не передає, хоч фінансово спроможна. Відповідачка свідомо усунулася від покладених обов`язків матері визначених Сімейним кодексом України в частині ухилення від виконання обов`язків щодо виховання синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виражається в повному ігноруванні їх як особистостей, не спілкується з дітьми, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти. Неповнолітні сини проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім?ї. Позивач одноособово займається утриманням синів, їхнім здоров`ям, розвитком та вихованням. Відповідачка життям синів не цікавилась та не цікавиться. Вона не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їхньому вихованні. Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )батьківських прав відносно її неповнолітніх синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як таку, що ухиляється від виконання покладених на неї батьківських обов`язків.

Позивач у судове засідання з`явився, пояснив суду, що вони з відповідачкою не проживають разом. Також наголосив, що жінка не цікавиться дітьми і що вони перебувають на повному його утриманні. Позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи знаходиться копія нотаріально посвідченої заяви, в якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав та просить розгляд справи в суді проводити без її участі. Крім того до суду надійшла заява від відповідачки, в якій вона зазначає, що позов визнає та просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі їхнього представника та повідомляється про те, що комісією з питань захисту прав дитини Трускавецької міської ради було розглянуто питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За результатами розгляду, підготовлено висновок органу опіки та піклування Трускавецької міської ради від 17.04.2024 року № 18/12-850/1 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також в заяві зазначено, що вони підтримують позовні вимоги.

Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із відповідачкою ОСОБА_2 розірвали шлюб в якому перебували, проживають окремо за різними адресами, не ведуть спільне господарство. Вони є чужими людьми, про примирення та відновлення сім`ї мова не йде.

Протягом тривалого вже часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, жодних спроб на відновлення відносин з своїми синами не робить, це свідчить про те, що вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й свідомо не бажає їх виконувати. Такі її дії є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов`язаного з вихованням дітей. Вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми для їхнього нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Дана обставина доводить винну поведінку матері, яка свідомо нехтує своїми обов`язками утримувати своїх синів. Таке ставлення матері об`єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким постійно потрібно відчувати на собі материнську любов, піклування, увагу та турботу. Відтак, позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 - це, насамперед, спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їхній долі. Така поведінка матері приносить синам глибокі страждання.

Окрім цього, матір не виявляє жодного бажання покращити матеріальне утримання дітей, незважаючи навіть на законодавче закріплення такого обов`язку.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Дані обставини підтверджуються також нотаріально завіреною заявою ОСОБА_2 , копія якої знаходиться в матеріалах справи.

Синам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між позивачем та синами склалися уставлені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їхньому повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

Згідно висновку органу опіки та піклування 17.04.2024 року № 18/12-850/1 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки від 11.03.2024 року вбачається, що місце проживання позивача та синів зареєстроване в АДРЕСА_1 .

Нагляд за станом здоров`я дітей ще задовго до розірвання шлюбу і по сьогоднішній день здійснює позивач, мати участі в цій сфері життя дітей не приймає. Син ОСОБА_5 закінчив школу СЗШ №2-гімназія у м. Трускавець та готується до поступлення в вищий навчальний заклад, син ОСОБА_6 відвідує школу СЗШ №2-гімназія у м. Трускавець, закінчив 6 клас. Позивач має змогу забезпечити своїх синів усім необхідним, займається їхнім вихованням. Для синів як батько, позивач створив найкращі умови: в них є свої кімнати. Сини забезпечені необхідними речами побутового вжитку для розвитку відповідного віку. Всі питання щодо виховання синів вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. На даний час між позивачем та відповідачкою досягнуто згоди про те, що вона не заперечує про позбавлення її батьківських прав відносно синів, заява написана нею у нотаріальному порядку.

Отже, вважаю що в даній справі є ряд обставин, що зумовлюють прийняти рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав оскільки у останньої наявні винні дії та змінити поведінку її у кращу сторону неможливо. Такими діями матір наносить дітям психологічну травму.

Діти повністю перебувають під опікою батька та знаходятьсч лише на його утриманні. На даний час матір не підтримує жодного зв`язку з синами. Бажання бачитись, спілкуватись з ними матір не проявляє.

Отже, відповідачка протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до синів, не цікавиться їхньою долею протягом тривалого періоду часу, участі у їхньому вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".

За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з вимогами ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.

Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Судом встановлено, що відповідачка свідомо нехтує та взагалі відмовилася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не цікавиться їхньою долею протягом тривалого часу, участі у їхньому вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто жодного контакту з дітьми не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робила, тобто, не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у їхній долі.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останньому положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: В. І. Марчук