ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 жовтня 2024 року

м. Харків

справа №953/7136/21

провадження №22-ц/818/1984/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Харківська міська рада,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна про скасування державної реєстрації прав, визнання договорів недійсними за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2024 року, під головуванням судді Губської Я.В.,-

встановив:

У квітні 2021 року Харківська міська рада звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна про скасування державної реєстрації прав, визнання договорів недійсними.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2024 року в задоволенні позовних вимог Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гаврилова Світлана Анатоліївна про скасування державної реєстрації прав, визнання договорів недійсними, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що відповідно до відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року належав: - 56/100 частин ОСОБА_4 - 44/100 частин ОСОБА_5 . Технічні показники вказаного житлового будинку літ. «А-1» мали характеристики: житловий будинок літ. «А-1» мав жилу площу 30,7 кв.м. та надвірні споруди: сарай літ. «Е», льох- літ «З», гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», душ-літ. «В», огорожа №1-5. Аналогічні технічні показники цього будинку зафіксовані в договорі міни від 18.08.1998 року. В подальшому у порушення вимог законодавства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самочинно реконструювали житловий будинок літ. «А-1» (загальна площа змінилась із 30,2 кв.м. до 144,8 кв.м.), забудувавши при цьому частину земельної ділянки комунальної форми власності, а державним реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вперше відкрито розділ з реєстрацією об`єкту нерухомого майна, присвоєно реєстраційний номер 101 та зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та надвірними будівлями: гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельна літ. «И», навіс - літ «К», огорожа АДРЕСА_2 , загальною площею 144,8 кв.м. житловою площею 87,1 кв.м. за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 44/200 частин за кожним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1199 від 03.09.2019 року після смерті матері ОСОБА_5 . Посилається на те, що ОСОБА_5 у законний спосіб не набула права власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. «А-1» за вказаною адресою, відповідно у приватного нотаріуса ХМНО Гаврилової С.А. були відсутні підстави для видачі оскаржуваних свідоцтв та державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкоємцями. З новими технічними показниками житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 став існувати у 2019 році, збільшилась загальна площа до 144, 8 кв.м, а жила збільшилась із 30,7 кв.м. до 87,1 кв.м. без отримання дозвільних документів від власника земельної ділянки на її забудову та прийняття реконструйованого об`єкту до експлуатації. У зв`язку з проведеними реєстраційними діями самочинно реконструйований об`єкт набув статусу нерухомого майна в обхід порядку прийняття об`єктів містобудування в експлуатацію, та без отримання речових прав на земельну ділянку для цих цілей під спірним об`єктом. Враховуючи зазначене Харківська міська рада вважала, що свідоцтва про право на спадщину та наступні договри є недійсними, а державна реєстрація права власності підлягає скасуванню. Просили привести земельну ділянку у попередній стан.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Харківській міській раді, суд першої інстанції виходив із того, що позов про приведення будівлі у попередній стан є передчасним, оскільки недоведеним є винесення припису про усунення порушень в сфері містобудування та встановлення факту невиконання такого припису у визначені строки. Таким чином порушено адміністративні процедури. Позовні вимоги в іншій частині також задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з такими висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок літ. «А-1» з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 (56/100) та ОСОБА_5 (44/100) на праві спільної часткової власності відповідно до договору міни № 1-1073 від 18.08.1998 року, право власності зареєстровано в КП «ХМБТІ».(а.с.26, 40)

Відповідно до наявних у справі відомостей рішенням виконавчого комітету Київської районної ради м. Харкова від 14.11.1979 року було узаконено самовільно прибудовані сіни до вказаного будинку, збудовані попереднім власником. Також, рішенням виконкому від 02.12.1997 року Київської районної ради м. Харкова оформлено самовільно збудований гараж «Б» по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 (а.с.30,33).

Як вбачається зі свідоцтва про права власності на спадщину від 03.09.2019 року, виданого ПН ХМНО ОСОБА_6 за р.№1196 по спадковій справі №23/2019 після смерті ОСОБА_5 спадкоємцям померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в рівних частках належало на праві спільної часткової власності 44/200 будинку за адресою АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ «А-1» з прибудовами, житловою площею 87,1 кв.м., загальною площею 144,8 кв.м. та надвірні будівлі: гараж літ. «Б», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельня літ. «И», навіс літ. «К», огорожа №1,2,4,6(а.с.21).

Згідно довідки від 16.08.2019 року №120-19 ФОП ОСОБА_8 , що має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця робіт з інвентаризації нерухомого майна вбачається, що після обстеження та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам: будинок літ «А-1» з прибудовами, житловою площею 87,1 кв.м., загальною площею 144,8 кв.м. та надвірні будівлі: гараж літ. «Б», вбиральня літ. «Г», сарай літ.«Е», погріб літ. «З», котельня літ. «И», навіс літ. «К», огорожа №1,2,4,6, будинок розташований на земельній ділянці площею 998 кв.м. зазначено, що згідно Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року №582/5773 прибудови та господарські будівлі, побудовані до серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва(а.с.22).

Відповідно договору купівлі-продажу, посвідченого 11.09.2019 року ПН ХМНО ОСОБА_9 за р.№2214 ОСОБА_10 та ОСОБА_2 продали належні їм в рівних часках 44/100 частки житлового будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с.24-25).

Згідно договору дарування, посвідченого 11.09.2019 року ПН ХМНО ОСОБА_9 за р.№2209 ОСОБА_4 передав безоплатно у власність відповідача - ОСОБА_1 належні йому на праві спільної часткової власності 56/100 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розташовані будинок літ «А-1» з прибудовами, житловою площею 87,1 кв.м., загальною площею 144,8 кв.м. та надвірні будівлі: гараж літ. «Б», вбиральня літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельня літ. «И», навіс літ. «К», огорожа №1,2,4,6, зазначено, що згідно листа від 10.09.2019 року за №418/146-19 право власності або користування(оренди) на земельну ділянку за цією адресою в відділі у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не обліковуються(а.с.23).

З відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144,8 кв.м. житловою площею 87,1 кв.м. з прибудовами та надвірними будівлями: гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельна літ. «И», навіс - літ «К», огорожа АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 11.09.2019 року частка 56/100 та договору купівлі-продажу частка 44/100(а.с.18-20).

З наданих позивачем до матеріалів справи доказів не вбачається коли саме мав місце факт самочинного будівництва, на який він посилається в обґрунтування вимог позову, однак позивач стверджує його протиправність.

Відповідно до положень Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, КП «ХМБТІ» ХМР здійснює функції зберігача інвентаризаційних справ на території м. Харкова та не виконує робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна. Тобто, починаючи з січня 2013 року і до теперішнього часу, проведення робіт з технічної інвентаризації та виготовлення технічних паспортів на відповідні об`єкти нерухомого майна є екстериторіальним та здійснюється будь-яким суб`єктом господарювання, відповідальні виконавці якого пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт із технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до ЗУ «Про архітектурну діяльність».

До позовної заяви, позивачем надано довідку суб`єкта проведення робіт з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_8 від 16.08.2019 року, яка була чинна на момент видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом 03.09.2019 року ПНХМНО ОСОБА_6 , де зазначено, що самовільні побудови/реконструюванні у житловому будинку з надвірними спорудами відсутні, а прибудови, збудовані до серпня 1992 року не належать до самочинного будівництва.

Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що фотокартки, які позивачем надано в додатках до позовної заяви, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки їх не можна використати для встановлення геометричних параметрів та розмірів об`єкта(конфігурації), оскільки відсутні будь-які заміри та порівняння з розмірами, наведеними в технічному паспорті на даний будинок.

В обґрунтування своїх доводів на звернення до суду, позивач посилався на дані технічного паспорту будинку по АДРЕСА_1 зі змінами 1980-1987 років, та відомості технічного паспорту на це домоволодіння станом на 2002 рік, посилаючись на суттєві розбіжності в них, однак не надав жодних документів, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій, що вказували б на дату вчинення цих реконструкцій.

За таких обставин, встановити проміжок часу вчинення самовільного будівництва неможливо.

З представленого суду першої інстанції акту обстеження земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 №790/20 від 04.06.2020 року вбачається, що зазначення у додаткових відомостях, щодо конфігурації житлового будинку не відповідає технічному паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 від 16.08.2019 року, виготовлено ФОП ОСОБА_8 внаслідок влаштування надбудови та прибудови, проте з даного акту та додатків до нього неможливо встановити відповідність або невідповідність геометричних форм приміщень їх зовнішньому вигляду, їх площі та місця розташування, однак відомостей про те, коли саме вчинялися ці зміни до суду не надано, будь-яких зазначень про це в акті не має.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на неправомірність видачі нотаріусом 03.09.2019 року свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 спадкоємцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 44/100 будинку АДРЕСА_1 за наявності правовстановлюючих документів, реєстрації права власності та довідки про поточну інвентаризацію є необґрунтованим, оскільки перевірка на місцевості об`єкту спадкування не входить до повноважень нотаріуса, як державного реєстратора, а перелік документів для вчинення реєстраційних дій з приводу реєстрації права власності є вичерпним.

З наданих до позову викопіювань з плану будівельного кварталу та технічного паспорту на будинок АДРЕСА_1 вбачається, що до суду надані його різні сторінки зі штампами в різні часи за 1980 рік та 2002 рік, коли будинок мав різні параметри, однак з них не вбачається застережень(після 1992) щодо наявності самовільних прибудов/добудов та дати їх вчинення.

З матеріалів справи вбачається, що жодних клопотань від сторін з цього приводу до суду першої та апеляційної інстанцій не надходило, а збирання доказів у цивільних справах не є повноваженням суду, задля з`ясовування наявності факту та часу зміни конфігурації приміщень.

Із довідки ФОП ОСОБА_11 убачається, що після обстеження на місце 16.08.2019 року та проведення комплексу робіт встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 дійсно відповідає наступним характеристикам, в тому числі, житлова будівля "А-1" з перебудовами (рік будівлі 1951) загальна площа 144,8 кв.м., житлова площа 87,1 кв.м. Міститься примітки: опис інформації про земельну ділянку - площа земельної ділянки складає 998 кв.м.; у зв`язку з уточненням при поточній інвентаризації загальна площа складає 144,8 кв.м., житлова складає 87,1 кв.м.

Згідно "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 №582/5773(із подальшими змінами) прибудови та господарські будівлі, побудовані до серпня 1992 року, не належать до самочинного будівництва.

Матеріалами справи встановлено, що 11.09.2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування р.№2209, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловим Е.В., відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав безоплатно у власність свого сина ОСОБА_1 , а останній прийняв у власність дарунок, а саме житловий будинок житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 144,8 кв.м. житловою площею 87,1 кв.м. з прибудовами та надвірними будівлями: гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельна літ. «И», навіс - літ «К», огорожа АДРЕСА_2 . Відповідно до п.5 вказаного договору сторони домовилися, що перехід права власності або права користування на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, що відчужується, визначається відповідно до чинного законодавства України. Дарувальник підтверджує, що право власності на земельну ділянку при цьому житловому будинку з надвірними будівлями він не оформлював.

З договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_12 , що діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого 11.09.2019 року за р.№2214 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловим Е.В. вбачається у п.6, що продавці гарантують, що житловий будинок житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на земельній ділянці, яка не належить їм на праві приватної власності та не передана їм в оренду.

Як на підставу позовних вимог Харківська міська рада посилалась на те, що відповідно до відомостей КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року належав: - 56/100 частин ОСОБА_4 - 44/100 частин ОСОБА_5 . Технічні показники вказаного житлового будинку літ. «А-1» мали характеристики: житловий будинок літ. «А-1» мав жилу площу 30,7 кв.м. та надвірні споруди: сарай літ. «Е», льох- літ «З», гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», душ-літ. «В», огорожа №1-5. Аналогічні технічні показники цього будинку зафіксовані в договорі міни від 18.08.1998 року. В подальшому у порушення вимог законодавства ОСОБА_4 та ОСОБА_5 самочинно реконструювали житловий будинок літ. «А-1» (загальна площа змінилась із 30,2 кв.м. до 144,8 кв.м.), забудувавши при цьому частину земельної ділянки комунальної форми власності, а державним реєстратором - приватним нотаріусом ХМНО Гавриловою С.А. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вперше відкрито розділ з реєстрацією об`єкту нерухомого майна, присвоєно реєстраційний номер 101 та зареєстровано право власності на житловий будинок літ. «А-1» з прибудовами та надвірними будівлями: гараж літ. «Б», вбиральня - літ. «Г», сарай літ. «Е», погріб літ. «З», котельна літ. «И», навіс - літ «К», огорожа АДРЕСА_2 загальною площею 144,8 кв.м. житловою площею 87,1 кв.м. за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 44/200 частин за кожним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1199 від 03.09.2019 року після смерті матері ОСОБА_5 . Зазначене свідоцтво видано ПН ХМНО ОСОБА_6 . Позивач посилався на те, що ОСОБА_5 у законний спосіб не набула права власності на самочинно реконструйований житловий будинок літ. «А-1» за вказаною адресою, відповідно у приватного нотаріуса ХМНО Гаврилової С.А. були відсутні підстави для видачі оскаржуваних свідоцтв та державної реєстрації права власності на вказане майно за спадкоємцями. З новими технічними показниками житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 став існувати у 2019 році, так збільшилась загальна площа до 144, 8 кв.м, а жила збільшилась із 30,7 кв.м. до 87,1 кв.м. без отримання дозвільних документів від власника земельної ділянки на її забудову та прийняття реконструйованого об`єкту до експлуатації. У зв`язку з проведеними реєстраційними діями самочинно реконструйований об`єкт набув статусу нерухомого майна в обхід порядку прийняття об`єктів містобудування в експлуатацію, та без отримання речових прав на земельну ділянку для цих цілей під спірним об`єктом. Враховуючи те, що Харківська міська рада як власник земельної ділянки згоду на її забудову не надавала, тому ефективним способом захисту порушених прав землевласника у цьому спорі буде скасування державної реєстрації змін до права власності за ОСОБА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та здійснення перебудови об`єкту до технічних характеристик, що існували до самочинного будівництва. Харківська міська рада при цьому не оскаржує набуття права власності на житловий будинок літ. «А-1» по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до договору міни № 1-1073 від 18.08.1998 року. З метою забезпечення захисту інтересів територіальної громади Харківська міська рада звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч.13 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, єдиний майновий комплекс), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у постійному користуванні, особами, які не можуть набувати земельну ділянку на такому праві, вони набувають таку земельну ділянку із земель державної або комунальної власності у власність або оренду. Набувач права власності на такий об`єкт зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або оренду земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, що належить йому на праві власності, у порядку, передбаченому статями 18, 123 або128 цього Кодексу.

Із наявних у справі доказів вбачається, що реконструкція спірного будинку здійснена в межах закріпленої за даним домоволодінням земельної ділянки.

Також із заяви ОСОБА_1 директору Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Калині О.Л. вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської ради за обстеженням земельної ділянки у зв`язку з наданням у власність земельної ділянки площею 0,0988 га по АДРЕСА_1 (а.с.15).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин вимогч.7ст.376 ЦК України.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як неможливість перебудови об`єкту, або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Також, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, яка діяла станом на день звернення до суду з позовом) замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об`єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їхніх фундаментів у плані, реконструкція або капітальний ремонт автомобільних доріг, залізничних колій, ліній електропередачі, зв`язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій у межах земель їх розміщення, а також комплексна реконструкція кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду і нове будівництво об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури відповідно до містобудівної документації на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності можуть здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2015 року № 747) затверджено Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок № 466).

Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно здодатками 1,2 і 2-1до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет шляхом подання засобами програмного забезпечення Єдиного державного веб-порталу електронних послуг або заповнюється та надсилається рекомендованим листом з описом вкладення до центру надання адміністративних послуг.

Замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.

Згідно ч.1, 2 ст.38 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно- будівельного контролю видає особі, яка здійснила(здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

При цьому, згідно пп. 3 п. «б» ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» (тут і надалі в редакції, яка діяла станом на день звернення до суду з позовом), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу

Частинами першою - п`ятою статті 376 Цивільного кодексу України установлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з частиною сьомою статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пунктом 17 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011року №553 (далі-Порядок №553) передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі припис).

Згідно із абзацом 3 пункту 21 Порядку № 553 у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання акта та припису, вони надсилаються йому рекомендованим листом з повідомленням.

Отже, відповідно до вимог частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України для задоволення позову у цій справі необхідно наявність таких фактів як відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Положення частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлюють перелік юридичних фактів, які обумовлюють виникнення повноваження на пред`явлення позову про вчинення перебудови.

Зокрема, пред`явленню позову передують такі дії: виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.

Тобто, тягар доказування наявності вказаних фактів та умов покладається на суб`єкт владних повноважень, що звертається до суду, а їх перевірка покладена на суд.

В силу приписів пунктів 17, 21 Порядку № 553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, перевіряючий мав видати припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, який у разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, від отримання припису, мав надіслати йому рекомендованим листом з повідомленням.

Нескладення припису про усунення порушень за результатами проведеної перевірки, в ході якої було виявлено порушення дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, є свідченням недотримання Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з вищевикладеного судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог в частині приведення будівлі в попередній стан є передчасним, отже задоволенню не підлягає.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 суд на підставі аналізу положень статті 376 Цивільного кодексу України, статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зробив висновок, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.

Для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснив будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

З матеріалів справи вбачається, що відсутні дві з обов`язкових та визначальних обставин, які дають позивачу право на звернення до суду із позовом про приведення самочинного будівництва у попередній стан, а саме винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та встановлення факту невиконання відповідачем вимог зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.

Оскільки відсутній, як юридичний факт та як адресований відповідачам акт індивідуальної дії - припис зобов`язального характеру, невиконання якого надавало би позивачу підстави для звернення до суду, а відтак і підстави для прийняття судом рішення про зобов`язання власника привести у попередній стан, тобто такий, що існував до початку реконструкції на житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 540/1808/19.

Судова колегія також вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права власності та визнання договорів дарування, купівлі-продажу, свідоцтва про право на спадщину за законом недійсними, оскільки він відповідає закону та фактичним обставинам справи.

Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю, оскільки позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявність встановлення факту невиконання відповідачем вимог зобов`язального припису та протиправності реєстрації за відповідачами права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так як апеляційні скарги залишається без задоволення, то судові витрати, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 19 лютого 2024 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення складено 09 жовтня 2024 року.