Справа № 490/3703/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лінника Артема Олександровича від 31.10.2023 року № 64485349 про стягнення виконавчого збору, заінтересовані особи - Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2023 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Лінника Артема Олександровича від 31 жовтня 2023 року № 64485349 про стягнення з неї виконавчого збору у сумі 12 000,00 грн.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.11.2023 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою суду від 25 грудня 2023 року скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лінника Артема Олександровича від 31.10.2023 року № 64485349 про стягнення виконавчого збору прийнято до розгляду та у зв`язку із надмірним навантаженням призначено розгляд скарги на 06.03.2024 року.

Розгляд скарги неодноразово відкладався за клопотаннями заявнкиа ОСОБА_1 .

В судове засідання, призначене 25.06.2024 року відповідачка в черговий раз не з`явилася, повідомлена судом належним чином, доказів поважності причин неявки не надала.

В судове засідання, призначене 25.06.2024 року стягувач ОСОБА_2 не з`явився, доказів поважності причин неявки не надав, повідомлений судом належним чином.

Державний виконавець Лінник А. в судове засідання не з`явивися, просив розгляд скарги проводити за його відсутності, заперечував проти вимог скарги з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, вивчивши скаргу та додані до неї документи, прийшов до висновку, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, ГПК України), так і Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відтак за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеною нормою процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця. Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_1 просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постановлену в межах виконавчого провадження № 64485349. Так, на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби м. Миколаїв перебувало виконавче провадження № 64485349 з примусового виконання виконавчого листа № 490/3703/19, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва від 08 лютого 2021 року про усунення перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловою кімнатою 2-4, площею 17,3 кв. м. у житловому будинк у літ. А за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 із житлової кімнати 2-4 площею 17,3 кв.м. без надання іншого житлового приміщення.

Враховуючи вищевикладене, зазначена скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Вілдповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Тому провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лінника Артема Олександровича від 31.10.2023 року № 64485349 про стягнення виконавчого збору слід відмовити та роз`яснити, що скаржник може звернутись до відповідного адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 260, 261, 353, 354 , 449-450 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Лінника Артема Олександровича від 31.10.2023 року № 64485349 про стягнення виконавчого збору, заінтересовані особи - Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Гуденко