Справа № 307/1074/24
Провадження № 2/307/241/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді Сас Л.Р.,

секретар судового засідання Кривошея Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тячівської державної нотаріальної контори, про скасування обтяження заборони (архівний запис) на відчуження нерухомого майна,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гаврилець М.Б. від імені позивача 13 березня 2024 року пред`явив до Тячівської державної нотаріальної контори Закарпатської області позов про скасування обтяження заборони (архівний запис) на відчуження нерухомого майна, житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову посилався на те, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 184.8 кв. м, житловою площею 120.3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, право власності зареєстровано 16.05.2018 року) на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №124758514.

Позивач звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення договору дарування вказаного житлового будинку своїй дочці, проте нотаріусом було роз`яснено йому, що будь-які дії щодо майна, вчиняти заборонено, оскільки зареєстрована заборона відчуження (архівний запис).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на зазначений будинок 09 листопада 2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження заборону (архівний запис) на відчуження нерухомого майна: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Тячівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 09 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження 4029208, здійснений на підставі повідомлення Закарпатської контори Будбанку від 12 червня 1985 року за № б/н, архівний номер 3283956LVOV36, архівна дата 27.02.2002, дата виникнення 12.06.1985, № реєстру: 482673-206, внутр. FD01CE3C23F334304A2B, коментар: 5-17/1985 (належно завірена копія інформації додається).

У вказаному розділі зазначено власником майна ОСОБА_2 , яка була дружиною позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (належно завірена копія свідоцтва додається).

Про дане обтяження за життя дружина позивача нічого не говорила та нікому нічого не було відомо. Крім того, жінка не була зареєстрована власником житлового будинку.

Згідно листа Національного банку України від 21 лютого 2024 року 27.09.1991 Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислового-будівельного банку України (далі Промбудбанк України), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1. 09.04.1992 Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України, про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

Станом на 05.03.2024 Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Будбанку СРСР, у тому числі Закарпатської обласної контори Будбанку СРСР. Додатково зазначено, що документи Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку України не передавались (копії відповіді додається).

Тобто, зацікавлені особи, для яких наявність обтяження - заборони, щодо вказаного будинку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сприяла б виникненню чи припиненню прав стосовно даного об`єкту нерухомості чи створювала б будь-які інші разові наслідки, відсутні.

Натомість, наявність вказаного обтяження створює перешкоди та порушує права власності позивача, оскільки унеможливлює реалізацію його прав на дане майно.

Згідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, іншої юридичної особи про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду;про закінчення п`ятирічного строку з часу накладення заборони відчуження предмета договору про придбання квартири, іншого житлового приміщення, будинку садибного типу,садового або дачного будинку (утому числі фінансування придбання такого приміщення/будинку,що буде споруджений у майбутньому, або інвестування/фінансування його будівництва) з використанням житлового сертифіката,укладеного в порядку надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна відповідно до Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій,спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій,терористичних актів,диверсій,спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України" в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна - житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , здійснена в інтересах Закарпатської контори Будбанку, який є ліквідованим, та відсутніми є правонаступники, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном.

Враховуючи те, що Тячівська державна нотаріальна контора, як реєстратор, не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права на нерухоме майно в інший, крім судового захисту, спосіб, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ухвали судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та підготовче судове засідання призначено на 08 травня 2024 року.

Відповідно до ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 08 травня 2024 року справу призначено до судового розгляду на 13 червня 2024 року.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гаврилець М.Б. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача Тячівської державної нотаріальної контори, будучи належним чином повідомленим про що свідчить розписка про отримання судової повістки, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзиву не подав, у зв`язку з чим суд на підставі п. 1) ч. 3 ст. 223 ЦПК України постановив ухвалу про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову, керуючись таким.

Із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відомо, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 184.8 кв. м, житловою площею 120,3 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), 16 травня 2018 року на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 (а. с. 6).

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна видно, що 09 листопада 2006 року Тячівською державною нотаріальною конторою зареєстровано обтяження заборону (архівний запис) на відчуження нерухомого майна: житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження 4029208, здійснений на підставі повідомлення Закарпатської контори Будбанку від 12 червня 1985 року за № б/н, архівний номер 3283956LVOV36, архівна дата 27.02.2002, дата виникнення 12.06.1985, № реєстру: 482673-206, внутр. FD01CE3C23F334304A2B, коментар: 5-17/1985. У вказаному розділі зазначено власником майна - ОСОБА_2 (а. с. 7-8).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 видно, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Солотвино Тячівського району Закарпатської області (а. с. 9).

Із відповіді Тячівського відділу ДВС у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 02 квітня 2024 року № 21513 видно, що станом на 02 квітня 2024 року відповідно до бази даних АСВП, АСВП (Архів), АСВП (спецрозділ) та книг обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю, відкритих або не завершених виконавчих проваджень де виступає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконанні не перебуває та не перебувало. Відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Тячівським відділом державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції арештів на нерухоме майно не накладалося (а. с. 15).

Згідно п. п. 5.1. п. 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Із листа Національного банку України від 21 лютого 2024 року видно, що згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР від 7 квітня 1959 року «Про реорганізацію системи банків довгострокових вкладень» та Постанови Ради Міністрів СРСР від 7 квітня 1959 року № 369 «Питання, пов`язані з реорганізацією системи банків довгострокових вкладень» функції Сільгоспбанку та комунальних банків СРСР покладено на ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 17 липня 1987 року №821 «Про вдосконалення системи банків в країні і посилення їх впливу на підвищення ефективності економіки» реорганізовано діючі та утворено нові спеціалізовані банки, які створили систему банків у такому складі: Державний банк СРСР (Держбанк СРСР), Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР (Зовнішекономбанк СРСР), Промислово-будівельний банк СРСР (Промбудбанк СРСР), Агропромисловий банк СРСР (Агропромбанк СРСР), Банк Житлово-комунального господарства і соціального розвитку СРСР (Житлосоцбанк СРСР), Банк трудових заощаджень і кредитування населення СРСР (Ощадний банк СРСР).

Пунктом 8 зазначеної Постанови передбачено створення банками СРСР в союзних республіках відповідних республіканських банків з прямим підпорядкуванням банкам СРСР.

Згідно з пунктом 2 Постанови Верховної Ради Української РСР «Про порядок введення в дію Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 20 березня 1991 року № 873-ХІІ Український республіканський банк державного комерційного промислово-будівельного банку «Укрпромбудбанк» з його мережею, обчислювальними центрами, усіма активами, пасивами оголошений Верховною Радою України власністю України.

27 вересня 1991 року Національний банк України зареєстрував статут Державного комерційного промислово-будівельного банку України (Промбудбанк Україи), про що внесено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків за номером 1.

09 квітня 1992 року Національний банк України анулював реєстрацію Промбудбанку України, про що здійснено відповідний запис до Республіканської книги реєстрації банків.

Станом на 05 березня 2024 року Державний реєстр банків не містить відомостей про реєстрацію Національним банком України банку, який став правонаступником Будбанку СРСР, у тому числі Закарпатської обласної контори Будбанку СРСР. Документи Будбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися (а. с. 10-11).

Отже, на даний час юридичної особи, за повідомленням якої була накладена заборона на відчуження нерухомого майна немає.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 у справі № 6-26 цс 13 вбачається, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім цього, у п. 2 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

За частиною 2 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили.

Згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Оскільки, на даний час у позивача ОСОБА_1 немає невиконаних майнових зобов`язань перед Закарпатською конторою Будбанку, а тому, існування заборони на житловий будинок в АДРЕСА_1 є безпідставною та такою, що порушує охоронювані законом майнові права позивача на це майно, відтак встановлене обтяження підлягає припиненню.

Ураховуючи наведене, а також те, що обтяження у вигляді заборони формально залишає право власності за позивачем, однак суттєво обмежує його право у розпорядженні таким, відтак, порушене право позивача на володіння та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зазначив, що у разі розгляду судом справи без виклику учасників справи або учасники справи в судове засідання не з`явились, ухвалення рішення відбувається у такому самому порядку, проте з урахуванням певних винятків: а) рішення не проголошується; б) датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання таке судове засідання не проводиться. У цьому випадку судове рішення не проголошується (частина четверта статті 268 ЦПК України) і датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України).

У передбачених нормами ЦПК України випадках повне судове рішення може відображати дату судового засідання, яким завершено судовий розгляд (відповідна дата вказана у вступній частині судового рішення) та дату складення повного судового рішення (відповідна дата вказана у резолютивній частині або після резолютивної частини судового рішення). У випадках, коли відбувається проголошення судового рішення, датою такого судового рішення є дата судового засідання, яким завершено судовий розгляд. І навпаки, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати (обтяження) заборону (архівний запис) на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 , накладену Тячівською державною нотаріальною конторою Закарпатської області 09 листопада 2006 року, реєстраційний номер обтяження 4029208, здійснений на підставі повідомлення Закарпатської контори Будбанку від 12 червня 1985 року за № б/н, архівний номер 3283956LVOV36, архівна дата 27.02.2002, дата виникнення 12.06.1985, № реєстру: 482673-206, внутр. FD01CE3C23F334304A2B, коментар: 5-17/1985.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Тячівська державна нотаріальна контора, вул. Незалежності, 30, м. Тячів Закарпатська область, .

Повний текст рішення суду складено 17 червня 2024 року.

Суддя Л.Р.Сас