Єдиний унікальний номер 142/278/24
Номер провадження 2-о/142/25/24
РІШЕННЯ

іменем України

13 червня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гринишиної А.А.,

з участю секретаря

судового засідання Яворської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , заінтересована особа Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, що знаходиться в смт. Піщанка Тульчинського району Вінницької області, вул. Центральна, 36, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та додані до неї матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2024 року адвокат Калініченко С.М. звернувся до Піщанського районного суду в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, із заявою, в якій представник заявника просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2024 року дану заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А.

За положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Беручи до уваги, що справа підсудна Піщанському районному суду Вінницької області, враховуючи, що відсутні підстави для залишення заяви без руху, повернення заяви чи відмови у відкритті провадження, ухвалою суду від 29 квітня 2024 року у справі було відкрито провадження, розгляд справи призначено на 23 травня 2024 року на 13 годину 00 хвилин.

23 травня 2024 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого по справі судді у додаткових днях відпочинку на підставі ст.20 ЗУ "Про безпеку та якість донорської крові та компонентів крові" від 30 вересня 2020 року згідно наказу №052-тз від 23 травня 2024 року, наступне судове засідання призначено на 13 червня 2024 року на 12 годину 45 хвилин.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Калініченко С.М. в судове засідання 13 червня 2024 року не з`явились, представником подано заяву про про розгляд справи без участі заявника та його представника за матеріалами, наявними в справі.

Заінтересована особа - Піщанська селищна рада свого уповаженого представника в жодне судове засідання не направила, проте в матеріалах справи наявна заява селищного голови Олександра Крижанівського про розгляд справи без участі представника та відсутність заперечень проти задоволення судом заявлених вимог, розгляд справи за наявними матеріалами.

Враховуючи, що учасники справи не прибули в судове засідання 13 червня 2024 року, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Заявник просить встановити факт проживання постійного проживання його, ОСОБА_1 , зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем свого мешкання в с. Городище, Тульчинського району, Вінницької області. Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.За життя мати заявника склала заповіт, за яким усе майно заповіла синові - ОСОБА_1 . Заявник стверджує, що він є також єдиним спадкоємцем померлої матері першої черги спадкування за законом, оскільки шлюб між батьками заявника було розірвано, а інших дітей подружжя не мало. Спадкоємці, які б оспорювали його право на прийняття спадщини, відсутні. Спору щодо спадкового майна з будь-якими іншими особами у заявника не існує. Про відмову від спадщини ОСОБА_1 не заявляв.

Оскільки мати заявника тяжко хворіла, то ОСОБА_1 по день її смерті постійно проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_2 , доглядав та піклувався про неї, вели разом спільне господарство.

Таким чином, заявник вважав, що прийняв спадщину після смерті матері.

Звернувшись за оформленням своїх спадкових прав до приватного нотаріуса Носова В.В., заявник отримав від нього усні роз`яснення, що, оскільки ОСОБА_1 на день смерті своєї матері був зареєстрований за іншою адресою, то підстави вважати, що останній прийняв спадщину після її смерті відсутні. Крім того, рекомендував звернутися для вирішення цього питання до суду.

На надісланий на його адресу адвокатський запит приватний нотаріус Носов В.В. відповіді не надав.

Встановлення факту постійного проживання заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини має значення для підтвердження прийняття ним спадщини.

Викладені обставини доводяться дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: паспортом заявника на на а.с.4,5, свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 на а.с.6, заповітом ОСОБА_2 на а.с.6 (на звороті), свідоцтвом про народження заявника на а.с.7, рішення суду про розірвання шлюбу на звороті а.с.7 - а.с.8, відповіддю Піщанської селищної ради на адвокатський запит на звороті а.с.8, адвокатським запитом приватному нотаріусу Носову В.В. на а.с.9

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що: «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право». При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що:«юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що:«у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів».

Згідно з п.п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що: «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

У ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом норми ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 362/642/22 зроблено наступний висновок: «відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судами».

Вказане узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61- 44149св18).

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 294, 315 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Піщанський районний суд Вінницької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ел. Пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 тел. НОМЕР_2 адреса АДРЕСА_3 , електронний кабінет відсутній, РНОКПП НОМЕР_1 ;

Представник заявника - Калініченко Сергій Миколайович , ел. Пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 тел. НОМЕР_3 адреса АДРЕСА_4 , електронний кабінет в наявності, РНОКПП НОМЕР_4 ;

Заінтересована особа - Піщанська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, знаходиться за адресою: вул. Центральна, 36, смт. Піщанка, Тульчинського району Вінницької області, .

Суддя: