Єдиний унікальний номер справи 183/8236/23
Провадження № 6/183/296/24

У Х В А Л А

22 травня 2024 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Майної Г. Є.,

з участю секретаря судового засідання Петрієнко В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Державної казначейської служби про зміну способу виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року у справі № 183/8236/23,-

В С Т А Н О В И В:

Державна казначейська служба України подала заяву, в якій, на підставі ст. 435 ЦПК України, просила змінити спосіб виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року у справі № 183/8236/23, а саме змінити: «Стягнення з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України на спосіб у вигляді: Стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.». В обгрунутування заяви зазначено, що суд, постановивши рішення про стягнення суми моральної шкоди, помилково ототожнює державу і державний бюджет з конкретним органом державної влади юридичною особою публічного права, якою є Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області; безпосередньо Казначейство та управління Казначейства, як юридична особа, не має рахунків або кошторисних призначень, які можна спрямувати на відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень. Таким чином, суд у рішенні від 27.12.2023 про стягнення суми моральної шкоди з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, застосував такий спосіб захисту і поновлення прав позивача, що робить неможливим виконання судового рішення; встановлений спосіб виконання рішення суду від 27.12.2023 по справі № 183/8236/23 є неможливим оскільки суперечить встановленим Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, способам виконання рішення.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду заяви повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не подавав, тому суд вважає можливим розглянути заяву у його відсутність. Представник боржника, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду питання, у судове засідання не з`явився.

Представник позивача подав заяву, у якій просив провести судовий розгляд у його відсутність та відсутність його довірителя, не заперечував проти задоволення заяви.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши обставини питання, що розглядається, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з огляду на таке.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року у справі № 183/8236/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з держави Україна в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідного казначейського рахунку Державного бюджету України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 31 січня 2024 року.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 2 ЦПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною 3 статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Верховний суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2427цс15 зазначив, що поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Суд звертає увагу на те, що під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний суд України в постанові від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15, та Верховний Суд у постанові від 10 червня 2019 року у справі № 350/426/16.

Запропонований заявником для зміни спосіб виконання рішення спрямований на виконання рішення суду іншою особою, що не відповідає змісту ухваленого рішення суду, таким чином відбудеться зміна суті рішення.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 223, 260, 353, 435 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у зміні способу виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2023 року у справі № 183/8236/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем проголошення ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 22 травня 2024 року.

Суддя Г.Є. Майна