Справа №345/1420/24
Провадження № 2/345/485/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Іванів О.Б. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_1 (позивач) постійно проживала та була зареєстрована в домоволодінні по АДРЕСА_1 (домоволодіння). Вказане домоволодіння відносилося до категорії колгоспний двір. Станом на 1989-1991 роки у домоволодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (голова господарства), ОСОБА_2 (відповідачка), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (позивачка).

Представник позивача зазначає, що позивачці належала 1/7 частка домоволодіння як члену колгоспного двору. Інші 6/7 часток домоволодіння розділялися між всіма іншими вищевказаними особами, які були зареєстровані станом на 1989-1991роки, тобто всім іншим вищевказаним особам.

Однак, у грудні 2023 року позивачці від працівників Управління «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради» стало відомо, що відповідачка зняла її з реєстрації місця проживання у домоволодінні. При дослідженні підстав зняття позивачки з реєстрації місця проживання, позивачці стало відомо, що відповідачка зареєструвала себе як одноосібний власник домоволодіння.

Як вбачається із наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради» копії реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на домоволодіння державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 . виконавчого комітету Калуської міської ради 10.03.2020 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №51537383, а саме: про проведення державної реєстрації права власності на домоволодіння за відповідачкою.

Рішення про реєстрацію права власності на домоволодіння за відповідачкою прийнято державним реєстратором на підставі заяви відповідачки про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також документів, поданих для проведення державної реєстрації прав.

Такими документами, які були додані відповідачкою до вищевказаної заяви є технічний паспорт на домоволодіння та довідка, яка видана виконкомом Тужилівської сільської ради Калуського району від 14.02.2020року №265/02-24, зі змісту якої вбачається, що домоволодіння відповідачки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і збудований 1972року. Інших документів для реєстрації права власності на домоволодіння не було подано.

За наслідком прийнятого державним реєстратором рішення та поданими документами за відповідачкою зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 . Розмір зареєстрованої частки становить 1/1. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Представник позивача вважає, що реєстрація права власності на домоволодіння за відповідачкою проведена на підставі недостовірної та неповної інформації з вини відповідачки, яка фактично приховала цю інформацію та не надала додатково державному реєстратору виписку із книги по господарського обліку про статус двору «колгоспний двір».

Тому державний реєстратор прийняв помилкове рішення про реєстрацію права власності на домоволодіння в цілому за відповідачкою, оскільки при статусі «колгоспний двір» реєстрація права власності мала бути здійснена на всіх членів «колгоспного двору», якими були зареєстровані особи цього двору станом на 1989-1991 роки.

На даний час тільки позивачка виявляє бажання поновити свої порушені права власності на домоволодіння. Тому такі права підлягають поновленню саме і тільки для неї однієї. Позиція інших осіб позивачці невідома і не має значення для відновлення порушеного права для Позивачки.

Отже, позивачка вважає, що реєстрація права власності на домоволодіння за відповідачкою порушує її права власності на 1/7 частку домоволодіння, яке вона набула як член колгоспного двору. За таких обставин слід захистити порушене право позивачки шляхом визнання за нею права власності на 1/7 частку домоволодіння.

Представник позивачки зазначає, що належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. Оскільки позивачка захищає своє порушене право тільки на 1/7 частку домоволодіння, тому тільки в цій частині слід поновлювати права позивачки шляхом скасування державної реєстрації прав на домоволодіння за відповідачкою на 1/7 частку цього домоволодіння з подальшим визнанням права на цю 1/7 частку домоволодіння за позивачкою.

21.06.2024 до суду надійшли письмові пояснення від відповідачки ОСОБА_2 , в яких вона зазначила наступне: В 1966 році вона вийшла заміж, в 1973 році побудували свою хату на власнім городі біля мами. В сім`ї народилося п`ятеро дітей, в 2001 році помер чоловік. З відповідачкою по справі дочкою ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) перебуває в поганих стосунках.

03.07.2024 до суду надійшов відзив на позов від відповідачки, в якому просила в позові відмовити. Зазначила, що з ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09.01.1966. Після цього його проживання було зареєстровано в господарстві матері позивачки ОСОБА_12 . В 1970 році чоловіку було надано земельну ділянку площею 0,07 га під будівництво житлового будинку із земельної ділянки, яка являлася городом матері позивачки ОСОБА_12 . Згідно будівельного паспорта на ім`я ОСОБА_3 15.05.1970 року йому проведено відвід земельної ділянки. Будівництво було завершено в 1970 році, а в 1974 році господарство отримало окремий погосподарський номер.

Відповідачка зазначає, що земельна ділянка під будівництво житлового будинку надавалася не колгоспному двору, а особисто чоловіку відповідачки ОСОБА_3 . Тобто споруджений житловий будинок являвся не майном колгоспного двору, а спільним майном подружжя, так як на час його будівництва ОСОБА_3 перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Ні мати відповідачки, ні брат відповідачки (з якими подружжя на той час спільно проживало), участі в спорудженні домоволодіння не брали, на частки в ньому не претендували.

Крім того, на момент виділення земельної ділянки і будівництва будинку, а також на момент введення його в експлуатацію та присвоєння йому по господарського номера, ні відповідачка, ні її чоловік не були членами колгоспу.

Відповідачка ОСОБА_2 працювала на лісокомбінаті в Осмолоді робітницею, а чоловік водієм Калуського АТП. Чоловік ніколи не був членом колгоспу. А лише неповних 3 місяця працював у колгоспі водієм, не набувши статусу члена колгоспу.

Відповідачка вважає, що віднесення їх домогосподарства до типу «колгоспні двори» було помилкове, і було зроблено через те, що сім`я відповідачки перейшла в своє домогосподарство з домоволодіння матері відповідачки, яке дійсно належало до «колгоспних дворів».

На думку відповідачки, її домоволодіння належить до типу «робітниче», а отже є подружнім майном і лише вона з покійним чоловіком мали на нього право. Після смерті чоловіка дане домоволодіння стало обліковуватися за відповідачкою, а в 2001 році прийняте рішення про надання їй дозволу на оформлення права власності на вказане домоволодіння ( АДРЕСА_1 ), яке зареєстроване за нею як власником з 2020 року.

Крім того, в 2002 році позивачці було виділено землю під будівництво будинку і на даний час вона має свій завершений будівництвом будинок по АДРЕСА_2 .

На утримання будинку відповідачки ( АДРЕСА_1 ) позивачка ніколи не надавала жодних коштів, навіть не оплачувала жодних комунальних платежів.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак її представником адвокатом Іванівом О.Б. подано суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить в позові відмовити, відзив на позов підтримує повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За відповідачкою зареєстровано право власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, за адресою: АДРЕСА_1 за Відповідачкою. Розмір зареєстрованої частки становить 1/1. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

Як вбачається із наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради» копії реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на домоволодіння державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_9 . виконавчого комітету Калуської міської ради 10.03.2020 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №51537383, а саме: про проведення державної реєстрації права власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - за відповідачкою. Рішення про реєстрацію права власності на Домоволодіння за Відповідачкою прийнято державним реєстратором на підставі заяви Відповідачки про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також документів, поданих для проведення державної реєстрації прав. Такими документами, які були додані Відповідачкою до вищевказаної заяви є технічний паспорт на Домоволодіння та довідка, яка видана виконкомом Тужилівської сільської ради Калуського району від 14.02.2020 року №265/02-24, зі змісту якої вбачається, що житловий будинок відповідачки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і збудований 1972 року (а.с.26-36).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості ФОП ОСОБА_13 вартість домоволодіння становить 1266409.90 грн. (а.с.45-53).

З ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09.01.1966, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.89).

Як зазначено в довідці Тужилівського старостинського округу виконавчого комітету Калуської міської ради № 33 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відносилося до категорії колгоспний двір. Станом на 1989-1991 роки у домоволодінні були зареєстровані та проживали: ОСОБА_3 (голова господарства), ОСОБА_2 (відповідачка), їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (як зазначено в позовній заяві позивачка ОСОБА_14 ). Ці ж особи були зареєстровані в зазначеному господарстві в 1991-1995 роках (а.с.7, 53).

Згідно сторінки з книги погосподарського обліку за 1971-1973 роки у господарстві громадянки ОСОБА_12 були зареєстровані: ОСОБА_12 (голова домогосподарства), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_3 (зять, вибув), ОСОБА_2 (дочка, вибула), ОСОБА_4 (онук, вибув). Господарство відносилося до категорії колгоспний двір (а.с.78).

Згідно сторінки з книги погосподарського обліку за 1974-1976 роки у господарстві були зареєстровані: ОСОБА_3 (голова домогосподарства), ОСОБА_2 (дружина), їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чепіль Леся В. Господарство відносилося до категорії колгоспний двір (а.с.79).

Згідно сторінки з книги погосподарського обліку за 1983-1985 роки у господарстві були зареєстровані: ОСОБА_3 (голова домогосподарства), ОСОБА_2 (дружина), їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чепіль ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Господарство відносилося до категорії колгоспний двір (а.с.77).

Згідно сторінки з книги погосподарського обліку за 1986-1998 роки у господарстві були зареєстровані: ОСОБА_3 (голова домогосподарства), ОСОБА_2 (дружина), їх діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Чепіль ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Господарство відносилося до категорії колгоспний двір (а.с.75-76).

Також до матеріалів справи долучена довідка Тужилівського старостинського округу виконавчого комітету Калуської міської ради від 26.06.2024 року № 126 щодо виписок з погосподарського обліку (а.с.83-84).

Однак, в даній довідці існують деякі розбіжності з копіями сторінок з книг погосподарського обліку. Зокрема ім`я голови домогосподарства зазначено ОСОБА_17 (хоча у інших документах ОСОБА_3 ). Також в довідці ім`я дочки відповідачки (позивачки) у 1974-1976 роках зазначено ОСОБА_18 , в 1977-1990 роках зазначено ОСОБА_8 . В копіях сторінок з книг погосподарського обліку ім`я дочки відповідачки (позивачки) зазначено ОСОБА_8 . Тако в даній довідці не зазначено № будинку (домоволодіння), де проживали вищезазначені особи.

До матеріалів справи не долучено жодних документів, які б свідчили, що ОСОБА_8 змінила ім`я на « ОСОБА_10 ». Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_18 (відповідачка) ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на ОСОБА_19 (а.с.8).

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_3 (померлого чоловіка відповідачки), з 1965 по 29.05.1973 ОСОБА_3 працював водієм на Калуській автобазі. З 29.05.1973 по 08.08.1973 працював водієм в Колгоспі «30-річчя Жовтня». З 17.08.1973 по 16.03.1990 працював слюсарем, а пізніше водієм, в Калуському АТП. 22.03.1990 прийнятий на А/С «Севєрная», Т/О «Єнисейзолото» (а.с.80-82).

Рішенням загальних зборів колгоспників від 05.07.1970 року вирішено надати ОСОБА_3 земельну ділянку під будівництво. Земельну ділянку надано на городі ОСОБА_12 (а.с.85-87).

До матеріалів справи також долучено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки забудівник ОСОБА_3 , с. Тужилів. 05.05.1970 року архітектором проведено відвід земельної ділянки (а.с.70-74).

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору.

З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.

Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.

Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 1971-1973 роки головою домогосподарства була ОСОБА_12 . У господарстві були зареєстровані: ОСОБА_12 (голова домогосподарства), ОСОБА_15 (син), ОСОБА_3 (зять, вибув), ОСОБА_2 (дочка, вибула), ОСОБА_4 (онук, вибув). Господарство відносилося до категорії колгоспний двір (а.с.78).

В 1970 році ОСОБА_3 було надано земельну ділянку площею 0,07 га під будівництво житлового будинку із земельної ділянки, яка являлася городом ОСОБА_12 .

Пізніше будівництво було завершено, господарство отримало окремий погосподарський номер. Головою нового домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 - став ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 не був членом колгоспу, тільки з 29.05.1973 по 08.08.1973 працював водієм в колгоспі. Доказів того, що ОСОБА_3 чи його дружина були членами колгоспу, суду не надано.

Враховуючи, що головою господарства за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_3 , який не був членом колгоспу, і що з 1974 року сім`я ОСОБА_3 , у тому числі і його дружина ОСОБА_2 , проживала в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , то суд приходить до висновку про неможливість застосування до спірного домогосподарства статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року і безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 . Оскільки зазначене домогосподарство не було колгоспним двором, то в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий