ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4624/24 Справа № 185/6389/17 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А.С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року та на ухвалу від 29 січня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу (суддя першої інстанції Зінченко А.С.),

В С Т А Н О В И В:

8 серпня 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь борг у сумі 2 431 131 грн., в рахунок погашення боргу звернути стягнення на нерухоме майно: двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , шляхом надання ОСОБА_3 права продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якому покупцеві за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оцінної діяльності, в порядку, визначеному ст. 38 Закону України «Про іпотеку», стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 8163,27 грн.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено у повному обсязі.

18 лютого 2022 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 , подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2022 року заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року скасовано та призначено справу до розгляду.

Згідно вступної та резолютивної частини рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровьсокї області від 28 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково та було стягнуто заборгованість тільки з ОСОБА_4 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , суму боргу за договором позики від 08 травня 2014 року, яка утворилася станом на 08 серпня 2017 року, в розмірі 610 938 грн., яка складається з основного боргу 356 476 грн., неустойка (пеня) 254 462 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 , суму боргу за договором позики від 31 травня 2014 року, яка утворилася станом на 08 серпня 2017 року, в розмірі 715 360 грн., яка складається з основного боргу 417 405 грн., неустойка (пеня ) 297 955 грн.

В рахунок погашення заборгованості за договором позики від 08 травня 2014 року у розмірі 610 938 (грн., яка складається з основного боргу 356 476 грн., неустойка (пеня) 254 462 грн., та договором позики від 31 травня 2014 року у розмірі 715 360 грн., яка складається з основного боргу 417 405 грн., неустойка (пеня ) 297 955 грн., що у сумі складає 1326298 грн., звернути стягнення на нерухоме майно - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 78,3 кв.м., відповідно до договору іпотеки від 08.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Ісаєвим О.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 543, яка належить іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 17 квітня 2014 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соболєвою Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1326, шляхом надання ОСОБА_3 права на продаж предмету іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку встановленому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації, визначеною на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ "Про іпотеку".

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , судові витрати в сумі 4081 грн. 63 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 4081 грн. 63 коп.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року було виправлено описки у вступній та резолютивній частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року виклавши її у вищезазначеній редакції.

Із вказаними судовими рішеннями не погодилась ОСОБА_5 , та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, вважає, що рішення та ухвала суду постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права та без належного дослідження пояснень, та доказів наявних в матеріалах справи.

Скаргу мотивує тим, що суд ухвалою від 29 січня 2024 року фактично змінив зміст рішення суду від 28 грудня 2023 року та стягнув заборгоанітсь солідарно з ОСОБА_1 .

Також наголошує на тому, що правочини відбувалсь у м. Донецьку де фактично з 1995 року по 2105 рік мешкала ОСОБА_1 .. Вказує, що місто Краматорськ входить до переліку наслених пунктів де проводилась АТО.

Зазначає, що сума заборгованості, які підлягає стягненню повинна розраховуватись за курсом долара США, який був станом на дату укладання договорів позики.

ОСОБА_2 просив рішення Павлоградського міськрайоннго суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року та ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Від ОСОБА_2 , надійшла заява, в якій він просив розглядати справи без його участі та без участі відповідачки ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила.

Від позивача ОСОБА_3 на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду надішла заява, в якій він просив розглядати справу без його участі, оскільки не має можливості особисто приймати участь у судовому засіданні, на даний час перебуває у Німечинні в якості біженця.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого, позикодавець передає позичальнику 193120 грн., що становить на день укладання цього договору за курсом НБУ 16575 доларів США, з кінцевим строком повернення позики до 08 серпня 2014 року.

Згідно п. 2 договору позики, позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позичальником позикодавцю у сумі, еквівалентній 16575 доларів США за курсом НБУ на день повернення позики. При цьому, можливі валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором покладаються на позичальника.

Згідно п. 8 договору позики, у разі прострочення повернення повної суми боргу в зазначений в п. 2.2. цього договору термін позичальник повинен сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 0,4 % від суми заборгованості, що залишилася, за кожен день прострочення до повного погашення суми боргу.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 08 травня 2014 року нею отримано від ОСОБА_3 суму позики в розмірі 193120 грн., що становить за курсом НБУ 16575 доларів США, які вона зобов`язалася повернути не пізніше 08 серпня 2014 року відповідно до умов вказаного договору позики.

Виконання позичальником зобов`язань за договором позики від 08 травня 2014 року забезпечується договором поруки від 08 травня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно з яким поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання у повному обсязі відповідати перед позикодавцем за виконання зобов`язань позичальника за договором позики, який був укладений між позикодавцем та позичальником 08 травня 2014 року.

Відповідно до п. 7.1. договору поруки від 08.05.2014 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 08.08.2017 включно або до повного виконання позичальником або поручителем взятих на себе зобов`язань за цим договором та основним договором.

Згідно п. 4.1. договору позики від 08 травня 2014 року, поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність перед позикодавцем за належне виконання позичальником забезпеченого цією порукою зобов`язання у разі невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання.

Також, виконання позичальником зобов`язань за договором позики від 08 травня 2014 року забезпечується договором іпотеки від 08 травня 2014 року, який було укладено між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до умов якого, іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем основного зобов`язання наступне нерухоме майно: двохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 , житловою площею 31,3 кв.м., загальною площею 78,3 кв.м. Договір посвідчено приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу Донецької області Ісаєвим О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 543. Згідно п.1.2 договору іпотеки сторонами обумовлено вартість предмета іпотеки у розмірі 193120 грн. Статею 4 зазначеного договору встановлено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації.

Вищевказане підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 1.3.2 договору іпотеки, основне зобов`язання договір позики укладений сторонами 08 травня 2014 року у простій письмовій формі.

31 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договорі безпроцентної позики, відповідно до умов якого, позикодавець передає позичальнику 190614 грн., що становить на день укладання цього договору за курсом НБУ 16188 доларів США, з кінцевим строком повернення позики до 08 серпня 2014 року.

Згідно п. 2 договору позики, позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позичальником позикодавцю у сумі, еквівалентній 16188 доларів США за курсом НБУ на день повернення позики. При цьому, можливі валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором покладаються на позичальника.

Згідно п. 8 договору позики, у разі прострочення повернення повної суми боргу в зазначений в п. 2.2. цього договору термін позичальник повинен сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 0,4 % від суми заборгованості, що залишилася, за кожен день прострочення до повного погашення суми боргу.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 31 травня 2014 року нею отримано від ОСОБА_3 суму позики в розмірі 190614 грн., що становить за курсом НБУ 16188 доларів США, які вона зобов`язалася повернути не пізніше 08 серпня 2014 року відповідно до умов вказаного договору позики.

Виконання позичальником зобов`язань за договором позики від 31 травня 2014 року забезпечується договором поруки від 31 травня 2014 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , згідно з яким поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання у повному обсязі відповідати перед позикодавцем за виконання зобов`язань позичальника за договором позики, який був укладений між позикодавцем та позичальником 31 травня 2014 року.

Відповідно до п. 7.1. договору поруки від 31.05.2014 договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 08.08.2017 включно або до повного виконання позичальником або поручителем взятих на себе зобов`язань за цим договором та основним договором.

Згідно п. 4.1. договору позики від 31 травня 2014 року, поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність перед позикодавцем за належне виконання позичальником забезпеченого цією порукою зобов`язання у разі невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов`язання.

Також, виконання позичальником зобов`язань за договором позики від 31 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого 08 травня 2014 року, відповідно до умов якого, підпункт 1.3.2 пункту 1.3. договору іпотеки виклали у новій редакції, доповнивши наступним: основне зобов`язання договір позики укладений сторонами 31 травня 2014 року у простій письмовій формі.

Позичальник не виконав неналежним чином умови договорів.

ОСОБА_4 частково виконала умови договору позики від 08 травня 2014 року, так як сплатила позивачу 2750 доларів США, про що зазначено позивачем.

Ухвалюючі рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі вчасно не виконали взяті не себе зобов`язання по сплаті заборгованості за договорами позики у зв`язку з чим виникла заборгованість за основним боргом та за пенею.

Апеляціний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приймаючи рішення по суті заявленого позову, суд керується положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України, згідно з якою, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій сторони (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Матеріалами справи встановлено, що 08 травня 2014 року та 31 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори позики.

Згідно п.1 договору від 08.05.2014 року позикодавець передає позичальнику 193120 грн. , що становить на день укладання цього договору за курсом НБУ 16575 доларів США.

Згідно п.2 позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позичальником позкодавцю у сумі, еквівалентній 16575 доларів США за курсом НБУ на день повернення позики.

Згідно п.2.2 повернення вказаної в цьому догворі суми позики може мати місце за погодженням сторін протягом терміну позики різновеликим частинами з отриманням розписки Позикодавця про погашення позичальником кожної частини позики. При цьому, останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 08 серпня 2014 року.

Згідно п.1 договору від 31.05.2014 року позикодавець передає позичальнику 190614грн., що становить на день укладання цього договору за курсом НБУ 16575 доларів США.

Згідно п.2 позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позичальником позкодавцю у сумі, еквівалентній 16188 доларів США за курсом НБУ на день повернення позики.

Згідно п.2.2 повернення вказаної в цьому догворі суми позики може мати місце за погодженням сторін протягом терміну позики різновеликим частинами з отриманням розписки Позикодавця про погашення позичальником кожної частини позики. При цьому, останній внесок повинен бути зроблений не пізніше 08 серпня 2014 року.

Отримання вказаних коштів підтверджуються розпикою про отримання суми позики від 08.05.2014 року та від 31.05.2014 року (т.1 а.с.6-7)

Також матеріалми справи встановлено, що 08.05.2014 року та 31.05.2014 року між ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є були укладені договори поруки.

З матеріалів справи вбачається, що пунктами 7.1.1 договорів поруки від 08.05.2014 року та від 31.05.2014 року визначено, що порука набуває чинності з дати підписання сторонами і діє до 08.08.2017 включно або до повного виконання позичальником або поручителем взятих на себе зобов`язань за цим договором та основним договором.

З позовної заяви ОСОБА_3 , вбачається, що позивач визнав, що у рахунок погашення боргу за договором позики від 08.05.2014 року ОСОБА_4 , було сплачено 2750 доларів США, а тому відповідно за договором позики від 08.05.2014 року борг скаладає 13825 доларів США.

Також матеріалами справи підтверджено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_3 , звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровької області із вказаним позовом 08.08.2017 року (т.1 а.с.13), тобто в межах строку визначеною порукою.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд стягуючи солідарно з відповідачів суму основної заборгованості за договорами позики, дійшов правильного висновку, щодо наявності невиконаного зобов`язання перед позивачем, відповідачкою лише частково була погашена сума заборгованості у розмірі 2700 доларів США, що не заперечується самим позивачем, а тому апеляційний суд вважає, що відсутні підстави для скасування рішення в цієї частині.

Доводи скарги представника відповідача, що сума заборгованості підлягає стягненню за курсом НБУ, який був на день укладання позики є безпідставними, оскільки договарами позики встановлено, що сума боргу повертається за курсом на день такого повернення, тобто у даному випадку за курсом долара, який був встановлений НБУ на день звернення позивача з даним позовом, тобто станом на 08.08.2017 року.

Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені).

З матеріалів справи вбачається, що договори позики та поруки були укладені у м. Макаївці Донецької області.

Згіно даних зазначених у договорі, місце проживання ОСОБА_4 є АДРЕСА_3 ,

Місце проживання ОСОБА_7 АДРЕСА_4 та згідно паспорту НОМЕР_1 зареєстроване місце проживанняє АДРЕСА_3 .

Також представником відповідачки до апеляційної скарги було надао копію трудової книжки ОСОБА_7 , з якої вбачається, що остання довгий час працювала та мешкала у м. Донецьку та 01.07.2014 року було звільнена за власним бажанням.

Згідно ч.1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05.11.2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції.

Як проголошено в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи.

Згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_8 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . (а.с.45)

Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р та від 02.12.2015 року № 1275-р місто Донецьк, Макіївка, Краматорск відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Отже, враховуючи те, що відповідачі є громадянином України, які зареєстровані та постійно проживає в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», вона має бути звільнена від сплати штрафних санкцій. Тому суд першої інстанції безпідставно стягнув штрафи (пеню) за невчасне виконання вказаних договорів.

Таким чином розрахунки щодо заборгованості за пенею та штрафом не відповідають вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, а тому рішення Павлограсдкьгго міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року підлягає скасуванню у цій частині із відмовою у задоволенні позовної вимоги у повному обсязі.

Рішення суду на предмет законності у частині погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки апеляційним судом не переглядається, оскільки будь-яких доводів щодо його незаконності апеляційна скарга не містить, так як не містить доказів оскарження даного договору іпотеки.

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадкам.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 598/1708/18 провадження № 61-1529св19.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню у частині стягнення з відповідачок штрафу (пені), з ухвалення у цій частині нового, про відмову у відповідній частині.

Ухвала Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року про виправлення описки скасуванню не підлягає, оскільки, апеляційним судом встановлено, що позивач звернувся в межах дії договору поруки, а тому саме солідарну відповідальність повинні нести відповідачки за вказаними договорами позики.

В іншій частині доводи скарги не знайшли свого підтвердження, доказів повного погашення заборгованості відповідачками надано не було, а тому апеляційний суд вважає, що, в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 неустойки (пені) у загальному розмірі 552 417 грн скасувати та відмовити у задоволенні цієї вимоги.

В іншій частині рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1273,20 грн., з кожної.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8346,11 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Г.В. Новікова

Повний текст судового рішення складено 13 червня 2024 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи