ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7714/24 Справа № 211/1549/21 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

заявник ОСОБА_1

стягувач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року, постановлену суддею Сарат Н.О. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

Судовим наказом Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року, винесеного у справі №211/1549/21 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2021 року, до повноліття дитини.

12 квітня 2024 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу від 15.03.2021 за нововиявленими обставинами, посилаючись на наявність уже винесеного судом 25.03.2016 рішення суду у справі №211/834/16-ц про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено.

Скасовано судовий наказ Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 15 березня 2021 року у справі №211/1549/21, провадження 2-н/211/545/21 про стягнення з ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст. 180, 182, 191, 183 СК України, ст.ст.160-162, 167-168 ЦПК України, аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з 12.03.2021 року.

ОСОБА_2 , будучи незгодною з ухвалою суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, просить її скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Скаржник вважає оскаржуване судове рішення таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, оскільки заявниця не порушувала чинне законодавство України, отримала судовий наказ та не подавала для примусового виконання одночасно виконавчий лист та судовий наказ, що підтверджено витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

ОСОБА_2 вказує на те, що підставою скасування судового наказу є нововиявлені обставини, а саме наявність виконавчого листа у справі №211/834/16-ц від 25.03.2016 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки у розмірі 1000 грн. та його непоінформованість про наявність судового наказу. Зазначає, що суд не звернув уваги на те, що на ці кошти не є достатніми для утримання малолітньої дитини.

Скаржник наголошує на тому, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність судового наказу на підставі якого було відкрито виконавче провадження та проводилось стягнення аліментів, яке було закрите по заяві стягувача на підставі розписки про отримання грошових коштів у розмірі 13 000 грн., які вона фактично не отримувала.

Також ОСОБА_2 звертає увагу на те, що у додаткових поясненнях вона зазначала, що виконавчий лист, на який посилається ОСОБА_1 було втрачено, однак через роботу вона не мала можливості отримати в суді дублікат виконавчого листа. Вказує, що, керуючись Законом України, здоровим глуздом та реальним станом економіки країни прийняла рішення не отримувати дублікат виконавчого листа та подавши заяву через систему «Електронний суд», надавши ОСОБА_5 електронну довіреність, на підставі якої остання отримала оскаржуваний судовий наказ. Вказує, що законом передбачено наказне провадження та її право як позивача скористатися ним. Скаржник звертає увагу на те, що ОСОБА_1 реальних підстав для зменшення розміру аліментів суду не надав.

Окрім того, ОСОБА_2 стверджує про те, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання у справі, хоча має кабінет у системі «Електронний суд», діючу електронну пошту. Вказує, що повідомлення доставлялись зі значною затримкою у часі, а саме надходили вже після слухання, інколи через декілька днів, що унеможливлювало захистити права її дитини. Зазначає, що її заява про дистанційне ознайомлення зі справою була судом проігнорована. Заперечує проти доказів використаних судом першої інстанції, оскільки наявність виконавчого листа не перешкоджало отриманню судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

13 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд» від ОСОБА_2 надійшла заява про проведення апеляційного розгляду справи без її участі, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі.

13 листопада 2024 року від представника боржника ОСОБА_1 адвоката Ващенка О.М. надійшло клопотання про надання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи в електронному вигляді в ЄСІТС, шляхом внесення його даних та РНОКПП до додаткових відомостей учасника справи, що негайно було виконано судом апеляційної інстанції. Інших клопотань від представника ОСОБА_6 не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 березня 2016 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 ( одну тисячу ) гривень щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 24.02.2016 року. Рішення не оскаржено набрало законної сили 31.03.2016 року.

Крім того,15 березня 2021року Довгинцівським районним судом міста КривогоРогу Дніпропетровськоїобласті видано судовий наказ №211/1549/21про стягнення з ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 191, 183 СК України, ст.ст.160-162, 167-168 ЦПК України, аліменти на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, на користь матері дитини ОСОБА_2 , починаючи стягнення з 12.03.2021 року.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, виходив з того, що істотними для справи обставинами, що не були встановлені судом при видачі судового наказу, є те, що рішення суду та виконавчий лист про стягнення аліментів з боржника було видано раніше в рамках справи №211/834/16-ц, тому наявні підстави для скасування судового наказу.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції і не може погодитись з доводами ОСОБА_2 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до ч.7, 8 ст.170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п.4 ч.1ст.161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно положень ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.4 ст.423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 року №4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із п.4 зазначеної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови встановлює, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Як встановлено судом боржник ОСОБА_1 не заперечує проти обов`язку утримувати доньку, проте наразі існують два судових рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , один з яких видано 25.03.2016 року в рамках справи №211/834/16-ц, а другий 03.10.2022 року в рамках справи №211/1549/21 від 15.03.2021.

Доводи ОСОБА_2 , що виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий в рамках справи №211/834/16-ц був втрачений та ніколи не пред`являвся до виконання та виконавчі провадження на підставі нього не відкривалися, суд першої інстанції оцінив критично, оскільки, як правильно зазначив суд, строк пред`явлення рішення суду до виконання в частині стягнення аліментів діє протягом усього періоду, на який присуджені аліменти, що не позбавляло стягувача права звернутися до суду із заявою про видачу дубліката втраченого виконавчого листа, а не звертатися до суду із заявою про винесення нового судового рішення - судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки.

Доводи ОСОБА_2 про те, що стягнуті за рішенням суду аліменти у розмірі 1000 грн. не можуть забезпечити потреби дитини на теперішній час через їх малий розмір, також не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_2 не позбавлена права на звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в порядку статті 192 СК України.

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: