Справа № 199/1704/24
(2/199/1534/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Піскова С.В.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку заочного розгляду в спрощеному позовному провадженні (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 10.07.2018 року та 23.07.2018 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Ідея Банк» кредитні договори №Р25.00400.004093519 та №С-400-0, втім, відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконує, у зв`язку з чим за кредитним договором №Р25.00400.004093519 утворилася заборгованість в розмірі 78 559,43 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36 178,61 грн., заборгованості по відсотками у розмірі 42 380,82 грн. За кредитним договором №С-400-0 утворилася заборгованість в розмірі 18 572,54 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 983,52 грн., заборгованості по відсотками у розмірі 11 592,02 грн.

07.07.2023 р. між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до якого право грошової вимоги відносно боржника ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Про стягнення заборгованості за кредитним договорами у позові й заявлено відповідну вимогу.

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Представник позивача просив суд про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, встановлено, що 10.07.2018 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір №Р25.00400.004093519, відповідно до якого відповідач визнав, що підписаний договір разом з «Паспортом споживчого кредиту, умовами та тарифами на послуги Банку в редакції від 10.07.2018, складають єдиний кредитний договір, відтвердив своїм підписом, що свій примірник цього договору отримав.

АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування.

Відповідно до п.п. 1.7 договору, банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно п. 1.1. договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії був встановлений у розмірі 42 300,00 грн. Процентна ставка за користування коштами була встановлена у розмірі 10% річних.

Встановлено, що загальні витрати за кредитом становлять 37 155,72 грн., а орієнтовна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування 72 259,45 грн. з реальною річною процентною ставкою 89,28184511%.

Згідно з п.6 Паспорту у випадку прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня за кожен день прострочки на прострочену суму.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р25.00400.004093519 від 10.07.2018 року, за період з 07.07.2023 року по 31.01.2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість в розмірі 78 559,43 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36 178,61 грн., заборгованості по відсотками у розмірі 42 380,82 грн.

Судом також встановлено, що 23.07.2018 року ОСОБА_1 уклав із АТ «Ідея Банк» кредитний договір №С-400-0, відповідно до якого відповідач визнала, що підписаний договір разом з «Паспортом споживчого кредиту, умовами та тарифами на послуги Банку в редакції від 23.07.2018 року, складають єдиний кредитний договір. Підтвердила своїм підписом, що свій примірник цього договору отримала.

АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про відкриття відновлювальної кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка укладається згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування.

Відповідно до п. 2 договору, банк відкрив клієнту поточний рахунок № НОМЕР_2 у валюті гривня, операції за якими можуть здійснюватися в рамках угоди та дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що використовувався в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу та випустив клієнту міжнародну платіжну картку.

Згідно п. 3 договору, банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку. Максимальний ліміт кредитної лінії був встановлений у розмірі 200 000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання Угоди, становив 7 000 грн. Процентна ставка за користування коштами була встановлена у розмірі 48,00% річних.

Встановлено, що загальні витрати за кредитом становлять 474,63 грн., а орієнтовна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування 1 474, 63 грн. з реальною річною процентною ставкою 76,70%.

Згідно з п. 6 Паспорту у випадку прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% в період прострочення оплати з 61 календарного дня за кожен день прострочки на прострочену суму. А також штраф у розмірі 50,00 грн. за порушення термінів погашення сплати обов`язкового мінімального платежу. У випадку невиконання зобов`язань щодо повернення кредиту застосовуються процентна ставка у розмірі 72%.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №С-400-0 від 23.07.2018 року, за період з 07.07.2023 року по 31.01.2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 18 572,54 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 983,52 грн., заборгованості по відсотками у розмірі 11 592,02 грн.

10.07.2018 року та 23.07.2018 року ОСОБА_1 підписав заяви про акцепт публічної оферти, чим виявив бажання акцептувати Публічні оферти АТ «Ідея Банк» на укладення договорів про використання аналогу власноручного підпису та відтиску печатки банку від 16 вересня 2015 року, яка розміщена на сайті Банку за електронною адресою: www.ideabank.ua на умовах запропонованих Банком.

На підставі договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», встановлено, що первісний кредитор відступає новому кредитору, а останній приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження первісного кредитора за плату та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п. 2.2. договору права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед первісним кредитором, та визначені в реєстрі боржників. реєстр після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.04.2024 справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі.

Правовідносини між учасниками справи виникли із грошових зобов`язань, які виникли на підставі кредитних договорів, та відповідальності за їх порушення.

Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з договорів.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 628 ЦК України договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі але не виключно: договору банківського рахунка; договору про споживчий кредит.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Положеннями ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано угоди №Р25.00400.004093519 від 10.07.2018 року, №С-400-0 від 23.07.2018 року, які містять особистий підпис ОСОБА_1 , заяви про акцепт публічної оферти, підписанням яких ОСОБА_1 виявив бажання акцептувати Публічну оферту банку на укладення договорів, паспорти споживчого кредиту, які містять відсоткові ставки за користування кредитними коштами та підписані особисто відповідачем.

Таким чином сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов укладених кредитних договорів.

Дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши докази, суд доходить висновку, що кредитор свої зобов`язання за договорами №Р25.00400.004093519 від 10.07.2018 року та №С-400-0 від 23.07.2018 року виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договорами. В той час як відповідач свої договірні зобов`язання не виконав і не повернув банку кошти у сумі та у строк, визначений договором, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з положеннями ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141).

Під час судового розгляду стороною позивача не було надано доказів щодо понесених витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивач просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1514грн., однак не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували вищезазначені витрати по справі, окрім квитанції про сплату судового збору.

Суд враховує, що справа за характером спірних правовідносин не є складною, відноситься до малозначних та розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат, пов`язаних із розглядом справи, у повному обсязі позивачем належними доказами не доведений, не є співмірним із складністю справи та ціною позову, доведеним обсягом фактично виконаних робіт та часом на їх виконання.

Щодо судового збору, то відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст.13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст.264 - 265,273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст.ст. 279, 280 -282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитними договорами №Р25.00400.004093519 від 10.07.2018 року у розмірі 78 559 (сімдесят вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 43 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 36 178 (тридцять шість тисяч сто сімдесят вісім) грн. 61 коп., заборгованості по відсотками у розмірі 42 380 (сорок дві тисячі триста вісімдесят) грн., 82 коп. та №С-400-0 від 23.07.2018 у розмірі 18 575 (вісімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 54 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6 983 (шість тисяч дев`ятсот вісімдесят три) грн., 52 коп., заборгованості по відсотками у розмірі 11 592 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дві) грн. 02 коп. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами 97 134 (дев`яносто сім тисяч сто тридцять чотири) грн. 97 коп.

Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) сплачений судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 грн.

В задоволенні вимоги позову про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, відмовити.

Дата складення повного судового рішення 13.11.2024 р.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Спаї