КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №939/2289/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Міланіч А.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

В серпні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про відшкодування моральної шкоди, в якому просив:

- визнати затримання ОСОБА_1 працівниками Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області у період з 8:00 годин до 13:15 годин 02 червня 2019 року та застосування працівниками Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області кайданок до ОСОБА_1 у період з 8:00 годин до 13:15 годин 02 червня 2019 року протиправними та незаконними;

- зобов`язати працівників Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області принести публічні вибачення шляхом публікації судового рішення на офіційних ресурсах;

- відшкодувати за рахунок державного бюджету України моральну шкоду, завдану незаконним затриманням у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, а прийняте судове рішення уважає упередженим.

Вказує, що в порядку цивільного судочинства можуть розглядатись справи, у яких хоча б одна із сторін є фізична особа, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Уважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині того, що вимога ОСОБА_1 про визнання протиправними та незаконними затримання позивача працівниками поліції та застосування останніми щодо позивача кайданок підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки оскарження таких дій працівників поліції не передбачено положеннями статті 303 КПК України. Щодо вказаного посилається на роз`яснення непідсудності такої вимоги в межах кримінального провадження, наведеного в ухвалі Бородянського районного суду Київської області від 03 червня 2019 року у справі 360/1180/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії працівників органу досудового розслідування Бородянського відділення поліції Ірпінського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області, які полягають у незаконному затриманні.

Мотивуючи наведеним, просить ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Визнавши неподаною та повернувши заяву, суд першої інстанції зазначив, що недоліки позовної заяви, визначені судом в ухвалі від 02 вересня 2024 року, не усунуто; заява позивача від 03 вересня 2024 року не усуває визначених судом недоліків.

Позов повернуто на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.

З матеріалів справи установлено наступне.

В серпні 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом про відшкодування моральної шкоди, який ухвалою суду від 02 вересня 2024 року залишено без руху.

Залишаючи позов без руху, суд вказав на відсутність конкретизації позовної вимоги щодо зобов`язання працівників Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області принести публічні вибачення та відсутність її обґрунтування. Крім того, суд вказав на недопущення об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, відтак вимога позивача щодо визнання протиправним та незаконним затримання та застосування кайданок працівниками Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУНП в Київській області відносно позивача підлягає розгляду в порядку кримінального провадження.

Разом з тим, суд першої інстанції не вказав спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Позивачу надано десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви.

02 вересня 2024 року на адресу районного суду надійшла позовна заява у новій редакції на виконання ухвали Бородянського районного суду Київської області від 02 вересня 2024 року. Заяву зареєстровано 03 вересня 2024 року.

Із змісту поданої заяви убачається, що позивачем у позовній заяві у новій редакції наведено, на власний розсуд, обґрунтування позовної вимоги щодо зобов`язання працівників поліції вчинити дії. Також позивачем вказано, що вимога щодо визнання протиправними та незаконним дій працівників поліції щодо затримання та застосування кайданок відносно позивача не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки таке оскарження не передбачено положеннями статті 303 КПК України.

12 вересня 2024 року постановлено оскаржувану ухвалу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Загальні вимоги що до форми та змісту заяви закріплено приписами статті 175 ЦПК України. Так, згідно частини 2 цієї статті позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частини 2 статті 185 ЦПК України).

Частиною 3 статті 185 ЦПК України визначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але в установлений судом строк ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

Із матеріалів справи убачається, що позивач усунув недоліки, на власний розсуд, в день постановлення ухвали про залишення позову без руху.

Із змісту поданої заяви убачається, що позивачем у позовній заяві у новій редакції наведено, на власний розсуд, обґрунтування позовної вимоги щодо зобов`язання працівників поліції вчинити дії. Також позивачем вказано, що вимога щодо визнання протиправними та незаконним дій працівників поліції щодо затримання та застосування кайданок відносно позивача, на його думку, не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, оскільки таке оскарження не передбачено положеннями статті 303 КПК України.

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги із викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

Позивач виправив недоліки заяви на власний розсуд в межах наданого судом строку, відтак не можна визнати обґрунтованою ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви, оскільки відсутні підстави уважати, що ОСОБА_1 ухилився від виконання вимог, зазначених в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними підлягають розгляду в порядку іншого (на думку суду, кримінального) судочинства, не є підставою для повернення заяви на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України.

Позовна заява, серед іншого, повертається у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог, крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 ЦПК України (пункт 2 частини 4 статті 185 Кодексу).

При цьому, суду першої інстанції слід врахувати таке.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 188 ЦПК України).

За приписом пункту 1 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, відповідно до частини 5 статті 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої вказаним пунктом цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, суд повинен враховувати, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

У частині 1 статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 5 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Із наведеного убачається, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України, тобто у зв`язку із неусуненням недоліків позовної заяви.

Пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 12 вересня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова