Провадження № 2/557/195/2024
Справа № 557/472/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 червня 2024 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Тишкуна П.В.

за участі секретаря судового засідання Гуменюк Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гоща в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

1. Суть спору.

ТОВ «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором №164546-РВ1-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, від 16.11.2020 у розмірі 51782,18 гривень та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №164546-РВ1-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, що був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 16.11.2020 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір №164546-РВ1-003 про надання кредиту, а ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» було направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G7054, на номер телефону, що зазначений Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 16.11.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 164546-РВ1-003 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 24000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1.02439584 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 24000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яку ним було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів.

Отримавши кредитні кошти на вказаний у заяві банківський рахунок, відповідач належним чином зобов`язання не виконувала і станом на 11.03.2024 утворилася заборгованість в розмірі 51782,18 грн, з яких 24000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 27782,18 гривень сума прострочених платежів по процентах і 00,00 гривень сума прострочених платежів за комісією.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Гощанського районного суду від 26.03.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Протокольною ухвалою 01.05.2024 року судове засідання відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача щодо якого відсутні відомості про ознайомлення щодо часу та місця розгляду справи.

Ухвалою від 05.06.2024 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін.

Представник позивача ТОВ «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.

Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

3. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.ст.13 ЦПК України).

Позивач стверджує, що 16.11.2020 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №164546-РВ1-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеного ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Частинами 1, 2 ст. 207, п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо, зокрема, воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку, та якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» міститься визначення електронного підпису одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Позивачем до суду на підтвердження позовних вимог надано пропозицію (оферту) укласти Договір № 164546-РВ1-003 про надання кредиту ТОВ «Бізнес Позика» від 16.11.2020, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 164546-РВ1-003 від 16.11.2020, копію договору №64546-РВ1-003 від 16.11.2020 про надання кредиту, копію паспорту споживчого кредиту від 16.11.2020, які містять відомості щодо позичальника грошових коштів - ОСОБА_1 та кредитодавця - ТОВ «Бізнес Позика», а також умови надання кредиту. Крім того, до позовної заяви додано копію Правил надання споживчого кредиту ТОВ «Бізнес Позика».

У позові позивач зазначає, що він направив відповідачу ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G7054 на номер телефону НОМЕР_2 , котрий боржником було введено/відправлено.

Відповідно до ч. 3, 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши всі вище зазначені документи, суд вбачає, що жоден з них не був підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора - ні ОСОБА_1 , ні ТОВ «Бізнес Позика». Відтак, суд вважає, що сторона позивача не надала суду належних доказів того, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору про надання кредиту.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

При цьому суд враховує, що ТОВ «Бізнес Позика» 16.11.2020 перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 24000,00 грн згідно кредитного договору № 164546-РВ1-003 від 16.11.2020 на карту № НОМЕР_3 , що підтверджується копією платіжного доручення №21900.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 отримала грошові кошти в кредит у розмірі 24000,00 грн., кошти на погашення кредиту не вносились.

У постанові ВСУ від 10.02.2009 у справі № 10/33/08 суд дійшов висновку, що, якщо буде доведено, що спірний договір його сторонами виконується, то це не дає підстав вважати цей договір неукладеним. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 30.07.2020 у справі № 471/761/17-ц.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За таких обставин, суд вважає, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Бізнес Позика» був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Бізнес Позика» кредит - грошові кошти у розмірі 24000,00 грн. і даними коштами користувалась відповідач. Однак, оскільки подана до суду до позовної заяви копія договору № 164546-РВ1-003 про надання кредиту, не містить електронних підписів одноразового ідентифікатора сторін договору, що не дає можливість суду перевірити обізнаність відповідача з істотними умовами договору, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та комісії, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково і з відповідача на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №164546-РВ1-003 від 16.11.2020 лише у розмірі тіла кредиту, тобто 24000 грн.

4. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За подання позову майнового характеру позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов задоволено частково, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ «Бізнес Позика» сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 46,3 % (24000 грн. х 100: 51782,18 грн.), судовий збір слід стягнути в розмірі 1121,50 грн. (2422,40 х 46,3 % : 100).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 280-283,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»» заборгованість за договором №164546-РВ1-003 про надання кредиту від 16 листопада 2020 року у розмірі 24000 (двадцять чотири тисячі) гривень 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика»» судовий збір у розмірі 1121 (одна тисяча сто двадцять одна) грн. 50 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Гощанським районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ, 01133, , електронна адреса .

Відповідач: ОСОБА_1 ,, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Тишкун П.В.