Провадження № 22-ц/4808/798/24
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів - Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря -Шемрай Н.Б.

учасники справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Польської М.В.,

за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 13.01.2020 року між ним та ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів», за дорученням якого діяла турагент ФОП ОСОБА_2 , був укладений договір на туристичне обслуговування, відповідно до якого позивач мав отримати комплекс туристичних послуг, а саме з організації проведення відпочинку в Греції в період з 02.09.2020 року по 12.09.2020 року. ФОП ОСОБА_2 надала турпослуги пов`язані з бронюванням готелю і 13.01.2020 року ОСОБА_1 передав ФОП ОСОБА_2 кошти в якості передоплати в сумі 1746,00 грн та отримав договір туристичних послуг.

В подальшому позивач не міг зв`язатися з відповідачем і лише 09.08.2020 року відповідач повідомив про перенесення подорожі, в зв`язку з ковідом на 02.09.2021 року.

Позивач 21.07.2021 року звернувся до відповідачаз заявою про повернення коштів, після повідомлення, однак жодної відповіді не отримав. Станом на 31.07.2023 року відповідач не вчинив жодних дій з повернення коштів позивачу.

Крім того, зазначив, що позивачу завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, надання в грубій формі відмови про повернення коштів, відсутності запланованого відпочинку.

У зв`язку з викладеним просив суд стягнути з ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 17 468,50 грн та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів», ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, закрито в частині вимог до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року, задоволено, матеріали цивільної справи №344/17593/23 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» передано на розгляд до Господарського суду Львівської області, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення збитку та відшкодування моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що в укладеному Договорі на туристичне обслуговування №MT3/18-1105-05 від 13 січня 2020року (надалі Договір) зазначено, що повернення коштів, внесених здійснюється турагентом в узгодженні сторонами строки, але не пізніше 10 днів з дати отримання турагентом заяви замовника на повернення коштів. Сторони на підставі п.2.9 Договору і у відповідності до вимог ст.627 ЦК України, визначили умови договору, поклавши обов`язок повернення коштів за неналежне виконання саме на турагента, тому саме турагент, а не туроператор не виконав зобов`язання, які передбачені п.2.9 Договору.

До відзиву на позовну заяву відповідачем - ОСОБА_2 , було додано копію Агентського договору на реалізацію туристичного продукту №АДТА 17-LVO.00286 від 24.02.2017 року на підставі якого відповідачка діяла від імені ТОВ «Музенідіс Тревел Львів», однак доказу, який, би підтвердив перерахування коштів за туристичний продукт саме ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» нею не надано.

Відповідачем ОСОБА_2 було надана платіжна інструкція №0.0..1 від 16.01.2020 року на суму 7600 грн та платіжну інструкцію №0.0..1 від 08.02.2020 року на суму 7600 грн, проте дані платіжні інструкції підтверджують про проведення оплати коштів ТОВ «Музенідес Тревел України», а не відповідачу ТОВ «Музенідіс Тревел Львів».

Перерахування коштів за туристичний продукт ТОВ ««Музенідіс Тревел Україна» відповідачкою ОСОБА_2 не відповідає умовам вищевказаного договору, оскільки ТОВ ««Музенідіс Тревел Україна» не є стороною договору від 16.01.2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі ОСОБА_1 .

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходячи з умов договору, послуги по якому надавало саме ТзОВ «Музенідіс Тревел Львів» як туроператор, дійшов висновку, що саме туроператор повинен нести відповідальність за ненадання послуг позивачу. ФОП ОСОБА_2 , як турагент, не може нести відповідальність за ненадання тур послуг і повертати кошти внесені позивачем за умовами договору.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 12000 грн за невиконання договору про надання туристичних послуг від 13.01.2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів заподіяння йому душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру саме з боку ОСОБА_2 .

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.01.2020 року між ТОВ «Музенідіс тревел Львів», як туроператором, від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту діяла ФОП ОСОБА_2 , як турагент та ОСОБА_1 , як замовником,було укладено договір на туристичне обслуговування №МТЗ/18-1101-05 від 13 січня 2020 року, відповідно до якого позивач мав отримати комплекс туристичних послуг.

Умовами договору (п.1.2-1.5) сторони передбачили, що туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг, згідно рахунку, який є невід`ємний до даного договору, а замовник оплатити його. Послуги які входять до складу турпродукту безпосередньо надаються замовнику третіми особами, та потребують попереднього бронювання і підтвердження з боку третіх осіб.

Згідно п. п.4.1-4.3 даного договору, турагент зобов`язаний забронювати у туроператора турпродукт, вчасно забезпечити замовника необхідними для подорожі документами, в повному обсязі до укладення договору на туристичне обслуговування надати всю необхідну інформацію.

Водночас, туроператор відповідно до п 5.3 зобов`язаний у випадку виникнення обставин, що роблять неможливим надання замовнику послуг з вини туроператора, у разі невжиття заходів для заміни замовлених послуг на альтернативні, повернути кошти, оплачені замовником, за винятком фактично понесених туроператором або турагентом витрат.

Згідно додатку №1 до договору на туристичне обслуговування №МТЗ/18-1101-05 підтвердження заяви замовлення загальна вартість турпродукту - 1090 євро, в гривневому еквіваленті, та запис про внесення замовником першого внеску 7600 грн та другого внеску 7600грн, (загальний розмір 15200грн), що станом на 14.01.2020 року становило 542,50 євро

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 з заявою про повернення сплачених коштів у розмірі 17468,50 грн у зв`язку з невиконанням п.п. 1.2, 4.1 договору на туристичне обслуговування №МТЗ/20-1101-05 від 13 січня 2020 року.

Згідно агентського договору на реалізацію туристичного продукту №АДТА/17-LVO.00286, укладеного між ТОВ «Музенідіс тревел Львів» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 зобов`язується за винагороду за дорученням від імені та в інтересах ТОВ «Музенідіс тревел Львів» вчинити юридичні та/або інші дії з реалізації туристичного продукту.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання.

Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною п`ятою статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг.

Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів.

Так, частиною четвертою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Також частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Отже, майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року у справі № 6-42цс13.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України «Про туризм» права й обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

Умовами договору на туристичне обслуговування №МТЗ/18-1101-05 від 13 січня 2020 року, який укладено між ТОВ «Музенідіс тревел Львів», як туроператором, від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту, як турагент діяла ФОП ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , як замовником, передбачено, що туроператор через турагента зобов`язується забезпечити надання комплексу туристичних послуг, згідно рахунку, який є невід`ємний до даного договору, а замовник оплатити його.

Згідно агентського договору на реалізацію туристичного продукту №АДТА/17-LVO.00286, укладеного між ТОВ «Музенідіс тревел Львів» та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 за дорученням від імені та в інтересах ТОВ «Музенідіс тревел Львів» має право вчиняти юридичні та/або інші дії з реалізації туристичного продукту.

Отже туристичні послуги відповідно до умов договору на туристичне обслуговування №МТЗ/18-1101-05 від 13 січня 2020 року мав надавати саме туроператор ТОВ «Музенідіс тревел Львів».

Встановивши, що комплекс туристичних послуг надавав саме ТОВ «Музенідіс тревел Львів», тоді як ОСОБА_2 як турагент, мала лише право вчиняти від імені та в інтересах ТОВ «Музенідіс тревел Львів» юридичні та/або інші дії з реалізації туристичного продукту, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 як турагент не несе відповідальності перед позивачем щодо повернення грошових коштів за ненаданні туристичні послуги, оскільки майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків, а саме ТОВ «Музенідіс тревел Львів».

Доводи апеляційної скарги про те, що надані платіжні інструкції №0.0..1 від 16.01.2020 року на суму 7600 грн та №0.0..1 від 08.02.2020 року на суму 7600 грн підтверджують проведення оплати коштів ТОВ «Музенідес Тревел України», а не відповідачу ТОВ «Музенідіс Тревел Львів» не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, з вини якого замовнику (туристу) завдано збитків, а саме ТОВ «Музенідіс тревел Львів», оскільки договір на туристичне обслуговування №МТЗ/18-1101-05 від 13 січня 2020 року укладено саме між ТОВ «Музенідіс тревел Львів», як туроператором, від імені та за дорученням якого на підставі агентського договору на реалізацію туристичного продукту, як турагент діяла ФОП ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , як замовником.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли неправомірні дії завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

Враховуючи те, що відповідачка ОСОБА_2 , не порушувала вимог договору, збитків позивачу завдано не з її вини, у зв`язку із чим відсутня вина ОСОБА_2 у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судові рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева