БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2-о/497/142/24
Ухвала

про залишення позовної заяви без руху

"21" жовтня 2024 р. суддя Болградського районного суду Одеської області Кравцова Алла Валентинівна, ознайомившись в залі суду в м.Болград з матеріалами цивільної справи за заявою адвоката Іванової Ганни Степанівни представника заявника ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИЛА:

16.10.2024р. з Київського районного суду м.Одеса надійшла на дотримання правил територіальної підсудності справа з вищевказаною заявою, проте провадження в ній не може бути відкрито судом, оскільки справа надійшла з порушенням вимог ст.175ч.3п.п.2,4-10 та ч.5ст.177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху.

Відповідно до положень ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав і інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, у заяві має бути зазначено... докази, що підтверджують викладене у заяві. натомість, адреса місця реєстрації заявника вказана не вірно, що призвело до порушення правила територіальної підсудності.

Так, ч.3ст.294 ЦПК України регламентовано, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, а, відповідно до ч.3ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду, оскільки розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється у порядку, що визначений главами 1 і 6 розд. IV ЦПК України - згідно ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання, яке, згідно ч.1ст.29 ЦК України визначене як житло, в якому особа проживає постійно або тимчасово, а, відповідно до абз.5 ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - це житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги. Таким чином, заяви про встановлення факту, що має юридичне значення подаються до суду за зареєстрованим місцем проживання особи, якою чи в інтересах якої представником подано заяву.

З матеріалів справи вбачається, що представник заявника звернувся до Київського районного суду м.Одеси, який своєю ухвалою для розгляду справу направив до Болградського районного суду Одеського області, однак в матеріалах справи міститься витяг з реєстру територіальної громади про те, що місце проживання заявника ОСОБА_1 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , тобто, заявник є мешканцем Арцизької територіальної громади, на територію якої розповсюджується юрисдикція Арцизького районного сду Одеської області, оскільки Арцизький район - ліквідована адміністративно-територіальна одиниця, оскільки, в межах реформи децентралізації, згідно Постанови ВР України «Про утворення та ліквідацію районів» №807-IX від 17.07.2020, яка набула чинності з 19.07.2020, - змінився адміністративно-територіальний поділ Одеської області зі збереженням її загальних меж - замість 490 сільських, селищних і міських рад утворено 91 об`єднану територіальну громаду, а замість 26 районів 7 укрупнених районів, в результаті чого територія Арцизького району Одеської області увійшла до складу Болградського району. Проте, Законом України №950-IX від 03.11.2020року Розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VIII доповнено пунктом 3-1, згідно якого - "До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, - відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою ВР України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17.07.2020 № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, що введений Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 та затверджений ЗУ №2102-IX (п.3-1 зі змінами, згідно ЗУ №1874-IX від 16.11.2021; в редакції ЗУ №2808-IX від 01.12.2022).

Тому, зважаючи на те, що Арцизький суд Одеської області, який не є наразі ліквідованим і його юрисдикція розповсюджується на територію колишнього Арцизького району до остаточного реформування судів за територіальним принципом, - здійснює свою діяльність на тій частині території Болградського району, що є колишньою територією Арцизького району, - дана справа підсудна Арцизькому районному суду Одеської області.

Отже, оскільки матеріали справи не містять належних доказів того, що заявник - ОСОБА_1 - проживає на території, яка відносится до територіальної юрисдикції (підсудності) Болградського районного суду Одеської області, - це є недоліком, який перешкоджає відкриттю провадження і розгляду справи Болградським районним судом Одеької області, адже це є порушенням вимог ст.316 ЦПК України.

Інститут підсудності - це не формальний та абстрактний, теоретизований кримінально-процесуальний інститут. Законодавець, встановлюючи правила підсудності, виходив з того, що інститут підсудності - це публічний інститут процесуального права, а дотримання правил підсудності - це обов`язок суду, який не залежить від особистого волевиявлення сторін. За рахунок його запровадження забезпечується оптимальне функціонування судової системи, створюються умови для вирішення поставлених перед нею завдань щодо забезпечення прав людини та громадянина, захищається державний інтерес у справедливому судочинстві. Натомість, порушення правил підсудності, зокрема територіальної, породжує всеосяжний спектр несприятливих для всієї системи правосуддя наслідків - коли суддів притягають до дисциплінарної відповідальності за порушення правил територіальної підсудності при вирішенні, зокрема, цивільних справ. Норма процесуального Закону про заборону зміни або про зміну підсудності під час розгляду цивільної справи встановлена з метою недопущеня затягування судового процесу у часі - т.н. "тяганини" та для зручності заінтересованих учасників справи, що мають намір прибувати у судові засідання для надання суду особистих пояснень, на що мають право, тобто, мають право прибувати до суду, що є найбільш наближеним за територіальним розташуванням до місця проживання учасника справи.

Правова норма, зокрема, ст.31ч.1 ЦПК України, регламентує, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, однак, ст.32 ЦПК України забороняє спори між судами про підсудність, та регламентує, що справа, передана з одного суду до іншого у порядку, що встановлений ст.31 цього Кодексу, - має бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана, а, відповідно до ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) - є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Тому, враховуючи, що справа вже надійшла до Болградського районного суду Одеської області з іншого суду, але йому не підсудна, та, з огляду на те, що законом прямо заборонено в такому випадку справу направляти до іншого суду через те, що, в такому разі, виникне спір про підсудність, суд дійшов висновку, що представнику заявника слід роз`яснити його право зввернутися до суду з клопотанням про направлення справи на розгляд за територіальною підсудністю до суду, що розташований за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Встановивши зазначений недолік для відкриття провадження, суд дійшов висновку, що він може бути усунений представником заявника, тому, відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України, встановивши, що заява надійшла до суду без додержання вимог територіальної підсудності, з урахуванням вимог ст.ст.175,177 цього Кодексу, - представнику заявника слід надати можливість усунути цей недоліку.

Тому, керуючись ст. ст.95,175,177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без руху заяву адвоката Іванової Ганни Степанівни представника і в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Роз`яснити представнику заявника його право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу Київського районного суду м.Одеса про направлення справи за неналежною підсудністю або звернутися до Болградського районного суду Одеської області суду з клопотанням про направлення справи за належною підсудністю, або - з клопотанням про відкриття провадження, для чого заявнику слід надати строк, не пізніше 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити заявнику, що, в разі ненадходження до суду відповідної заяви в якості усунення зазначених недоліків, - заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику, що не перешкоджатиме зверненню з нею до суду удруге після усунення її недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Кравцова