Справа № 953/6910/24
Провадження № 2/953/3160/24
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Глос М. Л.,
за участю секретаря - Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим через представника адвоката Лазорка Романа Йосифовича, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Свої вимоги позивач аргументує такими доводами.
Звертає увагу представник позивача і на те, що свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане ОСОБА_2 , анульовано наказом Міністерства юстиції України від 28.09.2022 року у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики.
ОСОБА_1 та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи і в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі його та ОСОБА_1 .
Відповідачу в установленому законом порядку було направлено копію позовної заяви з додатками і надано достатні час і можливості для висловлення заперечень і обстоювання у суді власної правової позиції. Однак процесуальним правом подати відзив ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» не скористалося. Представник відповідача у судове засідання не з`явився і повідомлень про причини його неприбуття до суду не надходило.
Треті особи також були належним чином сповіщені про час і місце розгляду справи і до суду не з`явилися, причин свого неприбуття не повідомили.
Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Виходячи з викладеного, зі згоди позивача, висловленої ним через свого представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неприбуття у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
31.01.2021 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «МАНІФОЮ» кредитний договір № 1623821. 10.09.2021 року ТОВ «МАНІФОЮ» за договором факторингу № 10-09/2021 відступило права та обов`язки кредитора, у тому числі за договором № 1623821 із ОСОБА_1 , ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».
Статтями 15, 16 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Для здійснення такого захисту особа вправі звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених у ч. 1 ст . 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-XII (далі також Закон № 3425-XII) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим законом та іншими актами законодавства України.
На підставі ст. 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З огляду на положення ст. 88 Закону № 3425-XII нотаріуси вправі вчиняти виконавчі написи за сукупності таких умов: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги не сплинув встановлений законом строк давності.
Безспірність заборгованості, як унормовано підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі - Порядок), підтверджують документи, передбачені Переліком.
Під час вчинення виконавчого напису нотаріус згідно з вимогами підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.
Отже, ні Закон № 3425-XII, ні Порядок не наділяють нотаріусів повноваженнями вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості на підставі інших документів, не зазначених у Переліку.
З дня затвердження Переліку постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 і до внесення в нього змін постановою Уряду від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» даний документ не містив норм щодо стягнення у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів заборгованості за кредитними договорами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 Перелік було доповнено новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Виходячи з викладеного після 22.02.2017 року Перелік не передбачає можливості вчинення виконавчих написів нотаріусів про стягнення заборгованості, що випливає з кредитних правовідносин.
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання».
Таким чином, після 22.02.2017 року стягнення на підставі виконавчих написів нотаріуса заборгованості за договорами, що передбачають сплату коштів, допускається лише за сукупності таких умов: нотаріального посвідчення відповідного договору і надання стягувачем його оригіналу; долучення до договору документів на підтвердження безспірного характеру заборгованості.
Кредитний договір № 1623821 від 31.01.2021 року, укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «МАНІФОЮ», нотаріально не посвідчувався, що свідчить про вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності для цього правових підстав.
Окрім наведеного, на переконання суду, неможливість вчинення нотаріусом виконавчого напису щодо зазначеної вище заборгованості була зумовлена й іншими обставинами.
Згідно з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 року у справі № 645/1979/15-ц, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (пункт 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі № 305/2082/14-ц).
Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність і розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені згідно з вимогами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат». Характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком.
Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання стягувачем письмової вимоги до боржника про усунення порушень. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Наведені вище правові норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому сповіщення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення сповіщення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.
Отже, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється таким чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та усунути допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору; якщо боржник жодної із цих дій не виконав, заборгованість вважається безспірною.
Будь-які дані про направлення ОСОБА_1 повідомлення про порушення ним основного зобов`язання за кредитним договором і вимоги сплатити таку заборгованість у матеріалах справи відсутні. Позивач категорично заперечує направлення йому таких повідомлень і вимог, як і сам факт існування заборгованості за кредитним договором, стверджуючи, що коштів від ТОВ «МАНІФОЮ» він не одержував. Як зазначається у позовній заяві, про наявність боргу ОСОБА_1 довідався випадково з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.
За вимогами ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування, як унормовано частиною 6 статті 81 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами, встановленими законодавцем у ч. ч. 1, 3, 4 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Процесуальним правом подати відзив і, навівши свої заперечення, надати докази на підтвердження існування заборгованості ОСОБА_1 за договором № 1623821 від 10.09.2021 року, її розміру, а також повідомлення позивача до вчинення нотаріусом виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань з пропозицією усунути його в установлений строк відповідач не скористався. Причин неподання доказів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» не повідомило. Фактичних і правових підстав для звільнення відповідача від доказування у цій справі суд не встановив.
За наведених обставин суд, розглянувши справу на підставі письмових доказів, поданих позивачем, вважає, що заборгованість ОСОБА_1 за договором № 1623821. 10.09.2021 року не є безспірною, а тому виконавчий напис нотаріуса про її стягнення не може вважатися правомірним і таким, що підлягає виконанню.
Як видно з наданих позивачем письмових доказів, за наведеним виконавчим написом у межах виконавчого провадження № 67831797 з ОСОБА_1 на користь відповідача було стягнуто 6 332 грн 07 коп (а. с. 11). Отже, ці кошти ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» одержало без достатньої правової підстави, а тому вони підлягають поверненню ОСОБА_1 на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Вирішуючи вимоги позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, а також судового збору, суд виходить із такого.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання такої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Представник позивача надав належні і допустимі докази понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу: копію договору № 14 від 19.06.2024 року про надання правової допомоги з переліком послуг, пов`язаних із консультуванням, зверненням до суду та юридичним супроводженням зазначеної справи, загальною вартістю 4 500 грн; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лозорком Р. Й.; копію платіжної інструкції від 12.07.2024 року № МВ97579770 про переказ ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 500 грн. оплати послуг за договором № 14 від 19.06.2024 року (а. с. 1216).
З клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, відповідач до суду не звертався.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі 4 500 грн, які підтверджено належними доказами.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн за подання позовної заяви, а також 605 грн 60 коп за подання заяви про забезпечення позову. Виходячи з наведеного зазначені суми підлягають стягненню з ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 12,13,76,81,89,141,259,264,265,268,280-282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко Віталій Петрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» на користь ОСОБА_1 витрати щодо сплати судового збору: 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. за подання позовної заяви; 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення абоапеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України у формі ID-картки № НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, свідоцтво № 6638 (анульовано наказом Міністерства юстиції України № 4091/5 від 28.09.2022 року), АДРЕСА_2 ;
Суддя: М. Л. Глос