П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Київ

Справа №752/24507/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/3064/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Кордюкової Ж.І. 28 листопада 2023 року в м. Києві, за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В

У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Тесленко В. Ю. звернувся до суду першої інстанції з вищевказаною заявою, в якій просив встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , стать - чоловіча, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, відомості про матір: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна; відомості про батька внести на підставі ст. 125, 126 СК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна.

Заява мотивована тим, що Нижньогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим 01 червня 2019 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , однак він зареєстрований органами влади на тимчасово окупованій території, тобто за окупаційними законами ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Надалі, ОСОБА_1 , народжено дитину та отримано свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 15 серпня 2019 року, виданого Нижньогірським районним відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, на ім`я ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про народження дитини НОМЕР_2 виданого на бланку РФ зазначено, ОСОБА_3 , стать - чоловіча, ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження Сімферополь. Матір`ю вказана ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 зазначений як батько дитини, у зв`язку з укладеним шлюбом на тимчасово окупованій території АРК.

Оскільки батьками отримано свідоцтво на тимчасово окупованій території України, яке є нелегітимним, то підставою для державної реєстрації народження дитини відповідно до законодавства України є тільки рішення суду про встановлення факту народження дитини в певний час.

Представник також посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказує на те, що шлюб укладений між сторонами на тимчасово окупованій території є недійсним, а тому відомості про батька дитини можуть вказуватись в порядку, визначеному ч.1 ст. 126 СК України, а саме походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Метою звернення з вказаною заявою, заявники вказують на те, що вони позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини за законодавством України, оскільки перебувають на тимчасово окупованій території України, та не мають змоги покинути окуповану територію, а встановлення факту народження дитини, необхідно їм для подальшої реєстрації цього факту в органах РАЦСу та отримання свідоцтва про народження згідно чинного законодавства України.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.

Встановлено факт народження дитини чоловічої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, Україна, у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України.

Відмовлено в задоволенні решти вимог заяви.

Рішення суду мотивовано тим, що м. Сімферополь станом на час розгляду цієї справи знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій та/або перебуває в тимчасовій окупації російською федерацією, у зв`язку з чим відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» включений до відповідного переліку територіальних громад, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина виключає можливість зареєструвати факт народження у встановленому законом порядку за місцем народження дитини. А тому суд першої інстанції врахувавши необхідність визнання актів окупаційної влади в обмежувальному контексті, зокрема щодо народження дитини, з метою захисту прав громадян України, дослідивши надані заявниками докази, дійшов висновку, що вказані докази підтверджують факт народження дитини, матір`ю якої є ОСОБА_1 , саме на тимчасово окупованій території України.

Оскільки заявники на день народження дитини не перебували в шлюбі, зареєстрованому відповідно до норм чинного законодавства України, то у суду були відсутні законні підстави для зазначення у рішенні відомостей про батька дитини.

Не погодились із зазначеним судовим рішенням в частині відмови заявники, їх представником подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи. Представник вказує на те, що оскільки батьки на день народження дитини не перебували у зареєстрованому шлюбі відповідно до норм законодавства України, то відомості про батька дитини можуть вказуватись в порядку, визначеному ч.1 ст. 126 СК України, а саме походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Таким чином, письмова заява представника заявників про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України - є належним та допустимим процесуальним документом , яким засвідчується факт визнання походження дитини ОСОБА_3 від ОСОБА_2 . Даний факт не може бути проігнорований судом для вирішення питання щодо встановлення факту народження та її реєстрації в органах РАЦСу за законодавством України, оскільки в іншому випадку це призведе до порушення прав заявників на реєстрацію їх батьками у визначений законом спосіб.

Заявник також вказує на те, що в резолютивній частині рішення відсутні відомості про дитину, а саме: прізвище, власне ім`я, по батькові, які згідно Правил є обов`язковими, оскільки на підставі них органи реєстрації актів цивільного стану вносять відомості про дитину.

На підставі викладеного, просить рішення суду першої інстанції змінити, за яким: встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , стать - чоловіча, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Сімферополь, Автономна Республіка Крим; відомості про матір: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна; відомості про батька внести на підставі ст. ст. 126, 126 СК України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна.

Заявники та їх представник будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явились, їх представником до апеляційної скарги було долучено клопотання в якому він просив розглядати справу за його відсутності та відсутності заявників.

Від Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист, в якому начальник відділу просив розглядати справу без присутності представника відділу.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

В порядку визначеному ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Сімферополь, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11-14/.

Згідно з копією паспорта громадянина України НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с-ще Нижньогірське Автономної Республіки Крим, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 16-19/.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 01 червня 2019 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого установою на тимчасово окупованій території України /а.с. 21/.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сімферополь, батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого установою на тимчасово окупованій території України /а.с. 24/.

Із поданої заявниками заяви вбачається, що встановлення факту народження дитини необхідне їм для того, щоб зареєструвати її народження у органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримати свідоцтва про народження згідно чинного законодавства України.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявники мають право на звернення до суду з заявою відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦПК України, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. При цьому, оскільки заявники на день народження дитини не перебували в шлюбі, зареєстрованому відповідно до норм чинного законодавства України, суд першої інстанції вважав, що відсутні законні підстави для зазначення у рішенні відомостей про батька дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

На підставі п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч. 1 ст. 122 СК України).

Відповідно ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 144 СК України передбачено, що батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх спілкування.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі.

Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них.

У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває.

Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров`я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я.

Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, внутрішні морські води, прилеглі до сухопутної території інших тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України.

Відповідно ч.2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим на тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Положеннями ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами, внесеними згідно із Законом №2217-IX від 21 квітня 2022 року) визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави-члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Зазначений висновок враховував також ЄСПЛ у справах «Лоізіду проти Туречини» (Loizidou v. Turkey, рішення від 18 грудня 1996 року), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, рішення від 10 травня 2001 року), «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, рішення від 23 лютого 2016 року).

Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження дитини, реєстрації шлюбу з метою захисту прав громадян України, не легітимізує таку владу та не надає автоматичної дійсності таким актам. Такі дії зумовлені тим, що держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під контролем іншої держави.

При наданні оцінки, зокрема, свідоцтву про народження дитини, свідоцтву про реєстрацію шлюбу, довідці медичного характеру, як доказам потрібно враховувати, що хоча такі документи не є юридично дійсними, але вони можуть підтверджувати, що певна установа, яка не діє відповідно до українського законодавства, але de facto існує на тимчасово окупованій території зафіксувала факт народження дитини або факт реєстрації шлюбу.

Правова оцінка документам, поданим заявником на підтвердження факту народження на тимчасово окупованій території України, зокрема документам, виданим органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України, надається судом цивільної юрисдикції в сукупності з іншими доказами під час розгляду заяви про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України в порядку статті 317 ЦПК України, а не органами державної реєстрації актів цивільного стану. Саме рішення суду про встановлення такого факту є підставою для державної реєстрації народження та для внесення відомостей про батьків дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду (висновок Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 759/7001/22).

З наведених обставин справи вбачається, що м. Севастополь, Автономна Республіка Крим станом на час розгляду цієї справи знаходиться в районі проведення воєнних (бойових) дій та/або перебуває в тимчасовій окупації Російською Федерацією, у зв`язку з чим відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» включені до відповідного переліку територіальних громад, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Звертаючись до суду із заявою, заявники просили суд встановити факт народження дитини ОСОБА_3 , стать - чоловіча, ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Сімферополь Автономної Республіки Крим, відомості про матір: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство Україна; відомості про батька внести на підставі ст. 125, 126 СК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна.

На підтвердження факту, який вони просили встановити, ними були подані наступні документи: копія паспорту громадянина України НОМЕР_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та копія паспорту громадянина України НОМЕР_3 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого установою на тимчасово окупованій території України, відповідно до якого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 01 червня 2019 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 ; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого установою на тимчасово окупованій території України, відповідно до якого ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сімферополь, батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Вказані документи відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2217-IX від 21 квітня 2022 року) не визнаються недійсними, та підтверджують як факт народження, так і факт реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території.

А тому відмовляючи у задоволенні заяви в частині зазначення батьком дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство Україна, з тих підстав, що сторони не перебували в шлюбі, зареєстрованому відповідно до норм чинного законодавства України, суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище вимоги закону та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині.

Крім того, у абзаці сто двадцять шостому пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила № 52/5), зазначено, що державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження, дані про дату і місце народження дитини зазначають відповідно до рішення суду.

Однак, із змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що у резолютивній частині відсутні відомості про дитину, а саме: прізвище; власне ім`я; по батькові, вказане в свою чергу призведе до того, що у відділу державної реєстрації актів цивільного стану, виникнуть труднощі в державній реєстрації народження дитини, оскільки ними така реєстрація буде проводитись на підставі рішення суду про встановлення факту народження.

Відмовляючи у задоволенні заяви з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов до помилкових висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на наявних у справі доказах, що в силу вимог ст. 376 ЦПК України є підставою до скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення по суті вимог заявника.

Беручи до уваги вищевикладене , колегія суддів вважає, що заявниками були надані належні та допустимі документи на підтвердження факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, що є підставою до задоволення заяви про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України із внесенням відомостей про матір та батька дитини.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту народження дитини на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України - задовольнити частково.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Сімферополь, Автономна Республіка Крим.

відомості про матір внести: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянство України;

відомості про батька внести: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянство України.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: Соколова В.В.

Судді: Мережко М.В.

Поліщук Н.В.