Справа № 152/961/15-ц
Провадження № 22-ц/801/672/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Строгий І. Л.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 рокуСправа № 152/961/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Міхасішина І.В.,

суддів : Войтко Ю.Б., Стадника І.М.

за участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу№ 152/961/15-ц за заявою Прокуратури Шаргородського району Вінницької області в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою,

за апеляційною скаргою представника особи яка, не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 адвоката Слізяк Мар`яни Миколаївни на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року,-

встановив:

Прокуратура Шаргородського району Вінницької області звернулася до суду в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заява обґрунтована тим, що за насідками проведеної прокуратурою перевірки додержання вимог земельного законодавства встановлено, що на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області проживав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Стрільники Шаргородського району Вінницької області. Спадкодавцю на праві власності належала земельна ділянка площею 1,9210 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку.

Після смерті ОСОБА_2 спадщину ніхто не прийняв, у зв`язку із чим, прокурор, посилаючись на ч. 1 ст. 1277 ЦК України з урахуванням заяви про уточнення вимог від 7.07.2015, просить визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та визнати Стрільницьку сільську раду Шаргородського району Вінницької області власником спадщини, що залишилася після його смерті, у тому числі земельної ділянки кадастровий номер 010030111, площею 1,9210 га, розташованої на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року заяву задоволено, визнано відумерлою спадщину, що залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнано Стрільницьку сільську раду Шаргородського району Вінницької області власником спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_2 , у тому числі земельної ділянки кадастровий номер 010030111, площею 1,9210 га, яка знаходиться на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Не погодившись із рішенням суду, представник особи яка, не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 адвокат Слізяк Мар`яна Миколаївнаподала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що на момент смерті ОСОБА_2 разом з ним проживали його дружина ОСОБА_3 (матір ОСОБА_1 ) та два сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , як настідок мати заявниці та брати , фактично прийняли спадщину.

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не подали.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Ухвалою від 26 лютого 2024 року Вінницький апеляційний суд поновив представнику особи яка, не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 адвокату Слізяк Мар`яні Миколаївні строк на апеляційне оскарження рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року. Відкрив апеляційне провадження у справі. Витребував з Шаргородського районного суду Вінницької області цивільну справу № 152/961/15-ц за заявою Прокуратури Шаргородського району Вінницької області в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою.

04 березня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов лист з Шаргородського районного суду Вінницької області про неможливість направлення цивільної справи, оскільки зазначена справа знищена у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Ухвалою від 06 березня 2024 року Вінницький апеляційний суд ініціював відновлення Шаргородським районним судом Вінницької області втраченого (знищеного) провадження в цивільній справі № 152/961/15-ц за заявою Прокуратури Шаргородського району Вінницької області в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою від 18 квітня 2024 року Шаргородський районний суд Вінницької області відмовлено у відновленні втраченого (знищеного) судового провадження Шаргородського районного суду Вінницької області у цивільній справі № 152/961/15-ц за заявою прокуратури Шаргородського району Вінницької області в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою, заінтересовані особи Відділ Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області, Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області.

У статті 374 ЦПК України вичерпно визначено перелік повноважень суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, відповідно до якого суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення; 3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; 7) скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 8) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 17 частини першої цієї статті.

ЦПК України надає суду апеляційної інстанції повноваження, зокрема, приймати та досліджувати докази, перевіряти законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, переглянути справу по суті заявлених вимог тощо. Так, суд апеляційної інстанції вправі скасовувати судове рішення повністю або частково та ухвалювати нове рішення у відповідній частині або змінювати судове рішення, якщо суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, є недоведеними; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; суд першої інстанції порушив норми процесуального права або неправильно застосував норми матеріального права тощо.

Тож апеляційний суд, будучи судом встановлення, дослідження та з`ясування питань про факти, може встановлювати обставини справи, приймати, досліджувати та надавати оцінку доказам.

У розумінні приписів статті 494 ЦПК України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження або у разі перегляду судового рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у відновленні втраченого судового провадження чи відновлено його частково, зобов`язаний ухвалити відповідне судове рішення у межах своєї компетенції та повноважень.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-10424св20) зроблено висновок про те, що перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції відповідає принципу інстанційності судової системи та забезпечує виконання головного завдання «арреllatio» дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція по суті є наданням новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Слізяк М.М. вимоги апеляційної скарги підтримала на умовах, викладених у ній, і просила задовольнити.

Прокурор Паук В.В. в судовому засіданні при розгляді справи покладався на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Шпиківської селищної ради Тульчинського району Вінницької області до суду не з`явився, надав суду заяву, я якій просить провести розгляд справи без участі їх представника, при розгляді справи покладаються на розсуд суду.

Апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення з таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися за засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити тощо.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи заяву прокурора Шаргородського району подану в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, суд першої інстанції виходив з того, що спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, а тому спадкове майно, яке входить до складу спадщини слід визнати відумерлою спадщиною та визнати право власності на це майно за Стрільницькою сільською радою Шаргородського району Вінницької області.

При цьому суд керувався нормами ЦК України, а саме статтею 1277 цього Кодексу.

Звертаючись із заявою про визнання спадщини відумерлою, прокурор Шаргородського району Вінницької області посилався на норму статті 1277 ЦК України, яка набрала чинності з 01 січня 2004 року, відповідно до якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть від 26 вересня 2003 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 26 вересня 2003 року зроблено запис за № 18.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на земельну ділянку кадастровий номер 010030111, площею 1,9210 га, яка знаходиться на території Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ВН № 002962.

Згідно з інформаційними довідками зі Садкових реєстрів (заповіти/спадкові договори та спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що заповітів ОСОБА_2 не складав, спадкових договір не укладав, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася.

Із довідки виконавчого комітету Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області 29 травня 2015 року №741 вбачається, що спадкоємці померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 до сільської ради за документацією для переоформлення спадщини на земельну частку (пай), яка належить померлому, не звертались.

Згідно з довідки виконавчого комітету Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 15 лютого 2017 року № 220, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей з погосподарської книги № 3(на 2001,2002,2003, 2004 -2005 р.р.) на момент смерті ОСОБА_2 , разом з ним проживали його дружина ОСОБА_3 (матір ОСОБА_1 ) та два сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд апеляційної інстанції, встановив, що ОСОБА_2 , проживаючи разом із дружиною ОСОБА_3 (матір ОСОБА_1 ) та двома синами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_1 , станом на час його смерті, фактично прийняли спадщину та вступили в управління спадковим майном. Інформація із спадкового реєстру, що заповітів ОСОБА_2 не складав, спадкових договір не укладав, спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилася, не дає підстав для висновку про відсутність спадкоємців після його смерті.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто під час чинності ЦК УРСР, а тому до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення актів цивільного законодавства, які чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місцезнаходження майна або його основної частини.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Норми пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, за якими ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, необхідно розуміти таким чином, що правила Книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Суд першої інстанції на зазначенні норми уваги не звернув та не врахував, що, спадщина після смерті ОСОБА_2 відкрилася до набрання чинності ЦК України, а відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме ЦК УРСР, яким не передбачалась можливість визнання спадщини відумерлою та перехід прав і обов`язків від спадкодавця до органу місцевого самоврядування.

Неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду і ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 376, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив :

Апеляційну скаргу представника особи яка, не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_1 адвоката Слізяк Мар`яни Миколаївнизадовольнити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні заяви прокуратури Шаргородського району Вінницької області в інтересах Стрільницької сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

І.М. Стадник