Справа № 206/2826/24
Провадження № 2-о/206/426/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 м.Дніпро

Судя Самарського районного суду м.Дніпропетровська Нестеренко Т.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністрація Соборного району ДМП, про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що гр. ОСОБА_2 самостійно виховує неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі вимог ст. 293 ЦПК України.

Обґрунтовуючи подану заяву ОСОБА_1 посилається на те, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 17.04.2001 році був зареєстрований шлюб в якому у подружжя народилися двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05.04.2013 рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська шлюб між подружжям було розірвано. За рішенням суду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешкає з мамою, яка в подальшому виїхала з країни та мешкала в м.Грац (Австрія).

В травні 2023 року батьку дитини ОСОБА_2 надійшло повідомлення від Міністерства Юстиції Республіки Словенія про затримання матері дитини в зв`язку з кримінальною справою щодо неї в статусі підозрюваної та утриманні її під вартою у відповідному закладі. В зв`язку з чим, з метою недопущення переміщення дитини, яка знаходиться без батьківського піклування, відповідним закладом в Республіці Австрії, було прийняте рішення про повернення дитини в Україну до батька ОСОБА_2 .

В подальшому батько дитини звернувся з заявою до УССО Соборного району ДМП м.Дніпро, за результатами цього звернення було складено АКТ обстеження житла відповідно до якого встановлено факт того, що батько виховує неповнолітню дитину самостійно.

Зараз на території України тривають військові дії, без підтвердження цього факту батько дитини може бути у будь-який час мобілізований, і фактично неповнолітня дитина залишиться одна, без батька та без матері чи будь-яких інших родичів, які можуть здійснювати за нею догляд та займатись її вихованням. Така ситуація є вкрай небезпечною для подальшої долі неповнолітньої дитини.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов до висновку, що провадження по даній справі не може бути відкрито, виходячи з наступного.

Відповідно до положення статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження /загального або спрощеного; 3) окремого провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права, за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього сина батьком без участі матері необхідне заявникові для забезпечення можливості захисту, не тільки прав та інтересів батька, а й прав та інтересів дитини.

Разом з цим, суд вважає, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків у правовідносинах з заінтересованими особами, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього у правовідносинах з ІНФОРМАЦІЯ_1 , Адміністрацією Соборного району ДМП.

Правовідносини, які склались між ОСОБА_2 , заінтересованими особами та дитиною врегульовані Сімейним кодексом України та спеціальними законодавчими актами.

Таким чином, вимоги заявника про встановлення факту самостійного виховання не є вимогами, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження в розумінні положень статей 293, 315 ЦПК України.

Вищезазначене також підтверджується судовою практикою апеляційних судів, а саме: постановою Харківського апеляційного суду від 29.11.2023 року у справі 638/13263/23 та постановою Харківського апеляційного суду від 23.11.2023 року у справі 953/7462/23.

Таким чином, суд дійшов висновку, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, у зв`язку з чим відмовляє у відкритті провадження у даній справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 260, 315, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністрація Соборного району ДМП, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Т.В. Нестеренко