Справа № 355/1405/23
Провадження № 2/355/83/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретарів ОСОБА_1

ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Баришівської селищної ради Київської області про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за період затримки розрахунку за період затримки розрахунку при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивачка ОСОБА_4 з позовною заявою у якій просить стягнути на її користь заборгованість по виплаті заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку в розмірі 7124 гривень 13 копійок, середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 138756 гривень 24 копійок та 4410 гривень витрати пов`язані з правничою допомогою, що в загальному підсумку складає 150290 гривень 37 копійок. Остаточно розрахунок суми стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні провести станом на дату прийняття відповідного судового рішення. Зобов`язати Баришівську селищну раду провести сплату єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з належної її до виплати при звільнення заробітної плати в розмірі 7957 гривень 66 копійок.

Після чого позивачка ОСОБА_4 звернулась з заявою про збільшення позовних вимог та усунення недоліків у якій просила стягнути з Баришівської селищної ради на її користь лише середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 181991 гривень 88 копійок та 4410 гривень витрат пов`язаних з правничою допомогою, а також сплачений судовий збір в розмірі 1864 гривень 02 копійок, що в загальному підсумку складає 188265 гривень 90 копійок.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що під час розгляду цивільної справи за її первісними позовними вимогами сторона відповідача Баришівська селищна рада 05 грудня 2023 року на її банківську картку перерахувала 7124гривень 11 копійок заборгованість по заробітній платі., що є добровільним визнанням Баришівською селищною радою як засновника і власника ліквідованого КП «Коржівське» порушень чинного трудового, допущених при її звільненні. В зв`язку з чим на момент подання нею позовної заяви з 04 серпня 2023 року і по день проведення підрахунку середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні розмір якого склав 138756 гривень 24 копійки.

З моменту подання нею позовної заяви і по день погашення боргу по зарплаті минуло 86 робочих днів. У зв`язку з п.2 ч.2 ст.49 ЦК України позивач має право на збільшення або зменшення розміру позовних вимог. Розмір її середньоденної зарплати для визначення розміру виплат пов`язаних із затримкою розрахунків при звільненні складає 502 гривень 74 копійок відповідач допустив затримку розрахунку тривалістю 86 робочих днів, то сума збільшення середнього заробітку за вказаний період становить 43235,64 гривень (502,74х86), а загальна сума стягнення середнього заробітку за весь період затримки розрахунку при звільненні складає 181991,88 гривень (138756,24+43235,64).

Позивачка ОСОБА_4 до судового засідання не з`явилась, однак повідомила суд про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує просить задовольнити.

Представник відповідача від Баришівської селищної ради Нєкрасова М.В. позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі і немає підстав стягувати середню заробітну плату. Крім того послалась на відзив за первинною позовною заявою, який надав секретар Баришівської селищної ради Олександр Ільченко з якого слід, що просить замінити відповідача з Баришівської селищної ради на Комунальне підприємство «Коржівське» Баришівської селищної ради. Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради є Баришівська селищна рада Броварського району Київської області Однак згідно ч.1 ст.1 Статуту Комунальне підприємство «Коржівське» Баришівської селищної ради є комунальною формою власності створено відповідно до рішення №140-07-07 від 22 березня 2019 року Баришівської селищної ради є суб`єктом господарювання. З відзиву слід, що Баришівська селищна рада є неналежним відповідачем.(а.с.32-38)

До відзиву були надані:

Копія виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якої вбачається, що комунальне підприємство «Коржівське» Баришівської селищної ради має дату та номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 17 грудня 2021 року, місце знаходження за адресою АДРЕСА_1 . Види економічної діяльності забір очищення та постачання води, каналізація, відведення й очищення стічних вод, збирання безпечних відходів. Назва органів управління юридичної особи рішення сесії Баришівської селищної ради.(а.с.39)

Копію рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання від 23 червня 2023 року №1832-39-08 «Про відміну рішення про припинення юридичної особи шляхом ліквідації, з якого слід , що було прийнято рішення про припиненя юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації.(а.с.40)

Копію рішення Баришівської селищної ради Баришівського району Київської області від 23 березня 2019 року за №140-07-07 «Про затвердження Статуту Комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради у новій редакції.(а.с.41-42)

Копія Статуту Комунального підприємства «Коржівське» з якого за п.п.1.1 слід що Комунальне підприємство «Коржівське» Баришівської селищної ради з комунальною формою власності створено згідно рішення №83-05-07 від 21 лютого 2019 року Баришівської селищної радою у відповідності з чинним законодавством України, є суб`єктом господарювання. За п.1.2 засновником комунального підприємства «Коржівське» є Баришівська селищна рада.. За п.2.1 Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, власні оборотні кошти, розрахункові, валютний та інші рахунки в установах банків. Підприємство має круглу печатку зі своїм найменуванням, штампи, бланки а також інші атрибути юридичної особи відповідно до чинного законодавства України. За п.6.1 Підприємство має основні та оборотні кошти, інші матеріальні цінності і фінансові ресурси. За п.6.5 слід, що Джерелом формування майна є: доходи одержані від орендарів, квартиронаймачів, кредитів банків, капітальні вклади та дотації з бюджету. За п.10.3 слід, що підприємство ліквідується на підставі рішення: органу, що створив підприємство. (а.с.43-51)

Позивачка ОСОБА_4 не погоджуючись з відзивом надала на нього відповідь з якого слід, що необхідно залучити комунальне підприємство «Коржівське» Баришівської селищної ради як основного відповідача. Залучити Баришівську селищну раду Київської області як співвідповідача, що несе субсидіарну відповідальність. В якості забезпечення позову просить накласти арешт на майно та грошові кошти, що надходять на банківські рахунки Комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради. Задовольнити в повному обсязі його позов про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до рішення Баришівської селищної ради 06 травня 2022 року №1135-22-08 «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації» була створена ліквідаційна комісія в складе 6-ти посадових осіб Баришівської селищної ради на яку окрім інших покладався обов`язок-забезпечити дотримання встановлених чинним законодавством України прав та соціально-економічних гарантій працівників КП «Коржівське» під час проведення процедури ліквідації». Баришівська селищна рада не виконала повністю в особі створеної нею ліквідаційної комісії не виконала в повному обсязі обов`язків по виплаті заробітної плати звільненим працівникам КП «Коржівське». Про рішення Баришівської селищної ради №1832-39-08 від 23 червня 2023 року «Про відміну рішення про припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації» на момент подання позову її не було відомо. Тому вимоги про стягнення заборгованості по заробітної платі і середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні були висунуті проти Баришівської селищної ради як ліквідатор, а не до КП «Коржівське» як основного боржника. Відповідно до ч.1 ст.176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язання створених ними юридичних осіб, крім випадків встановлених законом. За ст.619 ЦК України передбачена субсидіарна відповідальність тобто додаткова відповідальність за боржника іншою особою в даному випадку є Баришівська селищна рада. З березня 2021 року всі 12 багатоквартирних будинків, які перебували на обслуговуванні КП «Коржівське» рішенням виконконавчого комітету Баришівської селищної ради №37 від 19 лютого 2021 року було передано в управління приватній компанії. Рішенням Баришівської селищної ради №1138-22-08 та № 1139-22-08 від 06 травня 2022 року все майно з господарського відання КП «Коржівське» було вилучено і передано на баланс іншим комунальним підприємствам які були визначені взамін КП «Коржівське» новим виконавцям комунальних послуг КП «Господар», КП «Баришівська ЖЕК». При цьому тарифи на всі послуги КП «Коржівське» були занижені і не покривали витрати підприємства, але Баришівською селищною радою вони тривалий час не переглядалися, фінансова допомога на відміну від інших комунальних підприємств КП «Господар» КП «Баришівська ЖЕК», КП «Баришівкатепломерережа» не виділялася. Внаслідок вказаних дії сума збитків КП «Коржівське» за 2022 рік 551,2 тисяч гривень. Викладені факти є доказом умисного доведення Баришівською селищною радою КП «Коржівське» до неплатоспроможного стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів. Офіційне припинення процесу ліквідації КП «Коржівське» виробничу діяльність не відновило через відсутність будь-якої матеріально-технічної бази, а коштами які щомісячно надходили на розрахунок КП «Коржівське» від КП «Господар» як компенсація за використану електричну енергію розпоряджається виключно заступник Баришівського селищного голови Гарбуз Є.В., який на даний час виконує обов`язки голови ліквідаційної комісії КП «Коржівське» і має виключне право підпису банківських документів. Протягом 2023 року на банківський рахунок КП «Коржівське» надійшло від КП «Господар» 136,8 тисяч гривень. Заявлені клопотання про залучення комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради як основного відповідача по справі та залучення Баришівську селищну раду Київської області як співвідповідача що несе субсидіарну відповідальність в справі та накладання арешту на майно та грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради судом не розглядались оскільки таки клопотання розглядаються за окремими клопотаннями, які є окремими процесуальними документами відповідачкою надані не були(а.с.56-59)

Позивачка ОСОБА_4 до відповіді на відзив додала Витяг з інформаційної системи «Опендатбот» про діяльність КП «Коржівське» (а.с.73-76)

Копію рішення №37 від 19 лютого 2021 року Баришівської селищної ради Броварського району Київської області виконавчого комітету про призначення управителя багатоквартирних будинків на території Баришівської селищної ради Київської області з якого вбачається, що обслуговування багатоквартирних будинків в селі Коржі Броварського району призначено ТОВ «Управляюча компанія «Коржі», ТОВ «Управляюча компанія «Морозівка» в селі Морозівка для багатоквартирних будинків в селі Морозівка були призначені керівники ТОВ «Управляюча компанія «Коржі» Коротич О.М., «Управляюча компанія «Морозівка» Рахуба І.О..(а.с.63-64)

Копію рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання №1138-22-08 від 06 травня 2022 року з якого слід, що рішенням від 06 травня 2022 року №1135-22-08 «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної» ради шляхом ліквідації, селищна рада вирішила передати на баланс виконавчого комітету селищної ради з балансу комунального підприємства «Коржівське» майно та основні засоби згідно додатку. Утворити комісію з прийняття-передачі майна з балансу комунального підприємства «Кожівське» Баришівської селищної ради» (а.с.66-67)

Додаток до рішення сесії Баришівської селищної ради від 06 травня 2022 року №1138-22-08 «Майно та основні засоби, що передаються з балансу КП «Коржівське» Баришівської селищної ради на баланс виконавчого комітету Баришівської селищної ради.(а.с.68)

Додаток який затверджений рішенням сесії Баришівської селищної ради від 06 травня 2022 року №1135-22-08 стосовно складу комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації.(а.с.62)

Копію рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання №1139-22-08 від 06 травня 2022 року «Про передачу в господарське відання та на баланс комунального підприємства Баришівської селищної ради «Господар» об`єктів централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що розташовані на території Коржівського старостинського округу.(а.с.69-71)

Копію рішення селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання від 24 лютого 2023 року №1563-35-08 про зміну складу ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації з якої слід, що була внесена зміна до складу ліквідаційної комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації, затвердженої додатком до рішення селищної ради від 06 травня 2022 року №1135-22-08 «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації було викладено в новій редакції.(а.с.77)

Копію додатка до рішення сесії селищної ради від 06 травня 2022 року №1135-22-08 про склад комісії з припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржі» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації.(а.с.78)

Представник відповідача Баришівської селищної ради Київської області Нєкрасова М.В. надала заперечення на відповідь на відзив у яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_4 до Баришівської селищної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі.

Свої заперечення представник відповідача обґрунтувала тим, що КП «Коржівське» є самостійним суб`єктом господарської діяльності та несе відповідальність перед кредиторами в межах переданого засновником на його баланс майна. Відповідно до п.2.1 Статуту підприємство є самостійною юридичною особою. Має самостійний баланс, власні оборотні кошти, розрахункові, валютний та інші рахунки в установах банків, підприємство має круглу печатку зі своїм найменуванням штампами, бланки а також інші атрибути юридичної особи відповідно до чинного законодавства. Баришівська селищна рада як засновник КП «Коржівське» не повинна відповідати за борги даного комунального підприємства та нести субсидіарну відповідальність. (а.с.81-87)

Згідно наданої копії представником відповідача Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слід, що державна реєстрація комунального підприємства «Коржівське» припинено як юридичної особи в результаті її ліквідації 27 березня 2024 року.

Вислухав представника відповідача, надані докази, які були досліджені в повному обсязі, а саме:

Копію паспорта позивачки ОСОБА_4 з якого слід, що вона є громадянкою України.(а.с.7-8)

Копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_1 позивачки ОСОБА_4 (а.с.9)

Копію рішення Баришівської селищної ради Броварського району Київської області VIII скликання від 06 травня 2022 року «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Коржівське» Баришівської селищної ради шляхом ліквідації» за № 1135-22-08 .(а.с.10)

Копію наказу від 11 липня 2022 року №12-к «Про звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з ліквідацією підприємства п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно ст.4 КЗпП та грошової компенсації на 15 днів невикористаної відпустки за період роботи з 24 грудня 2021 року по 11 липня 2022 року.(а.с.11)

Копію трудової книжки на ім`я ОСОБА_4 з записом про звільнення з комунального підприємства «Коржівське» 11 липня 2022 року.(а.с.12-13)

Копію розрахункової відомості №7 по заробітній платі по комунальному підприємству «Коржівське» Баришівська селищна рада, що мається залишок по бухгалтерському рахунку у сумі 7124,13 гривень на ім`я ОСОБА_4 .(а.с.14-15)

Копію реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_4 з якого слід, що за звітний місяць березень 2023 року малась сума 7400,00 гривень, після чого відомості перестали надходити.(а.с.21-22)

Аналізуючи надані докази суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав:

Як було встановлено судом засновником Комунального підприємства «Коржівське» Баришівська селищна рада є Баришівська селищна ради Броварського району Київської області, яка згідно статуту призначає директора підприємства, припиняє діяльність підприємства шляхом злиття, поділу, перетворення або ліквідації з додержанням вимог законодавства. Позивач ОСОБА_4 була звільнена з комунального підприємства «Коржівське» у зв`язку з ліквідацією комунального підприємства 11 липня 2022 року, однак у день звільнення не отримала всіх належних розрахунків.

Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України слід, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Створена ліквідаційна комісія виплатила компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 7124 гривень лише 05 грудня 2023 року розрахувавшись з позивачкою. Саме комунальне підприємство «Коржівське» припинило своє існування як юридична особа в результаті її ліквідації 27 березня 2024 року під час розгляду справи судом.

Позивачка стверджує та надала докази того, що засновник підприємства своїми рішеннями привів підприємства до неспроможності існування самого підприємства та утримувати робітників з отриманого доходу від виконання робіт стосовно укладених договір. Дії засновника були направленні на передачу більшої частини виконання послуг по обслуговуванню багатоквартирних будинків, які виконувались підприємством, а саме приватним підприємствам по наданням комунальних послуг. Згідно рішенням засновника все майно підприємства було передано іншим утвореним приватним підприємствам. Засновником підприємства тарифи були занижені і не покривали витрати підприємства. Тарифи не переглядались засновником, фінансової допомоги не надавалось.

Сторона відповідача підтвердила про існування рішень, які були винесені виконавчим комітетом Баришівської селищної ради про призначення управителями інших комерційних структур. Відповіді стосовно чого було позбавлено комунальне підприємство «Кожівське» виконувати комунальні послуги відповідно яких існувало підприємство надано не було.

Як слід з ч.1 ст.176 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Нормами ЦК України передбачено, що територіальні громади діють у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин - можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Водночас територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом, а юридичні особи, створені територіальними громадами, у свою чергу, не відповідають за зобов`язаннями відповідно територіальних громад.

За положеннями ч.1,ч.2 ст.619 ЦК України слід, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.

З вказаної норми права слід, що підставою для застосування субсидіарної відповідальності для засновників таких юридичних осіб має бути виключно пряма вказівка закону або договору.

Відповідальність за це передбачена, зокрема Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, а у подальшому статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Метаю такої субсидіарної відповідальності є притягнення винних осіб у доведенні до банкрутства до додаткової (субсидіарної) відповідальності і стягнення на користь кредиторів непогашених у ліквідаційній процедурі кредиторських вимог.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 5023/4388/12 (провадження № 12-102гс18) за заявою Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Лозівського міськрайонного центру зайнятості до Комунального підприємства «Комбінат комунальних підприємств» Лозівської міської ради Харківської області (далі - КП «Комбінат комунальних підприємств», боржник, банкрут) про визнання банкрутом зазначила, що у низці випадків ЄСПЛ визнавав державу відповідальною за борги підприємств незалежно від їх формальної класифікації у внутрішньодержавному праві (рішення від 30 листопада 2004 року у справі «Михайленки та інші проти України», пункт 45, рішення від 04 квітня 2006 року у справі «Лисянський проти України», пункт 19, рішення від 03 квітня 2007 року у справі «Кооперативу Агрікола Слобозія-Ханесей проти Молдови», пункти 18,19, рішення від 12 квітня 2007 року у справі «Григор`єв та Какаурова проти Російської Федерації», пункт 35, рішення від 15 січня 2008 року у справі «Р. Качапор та інші проти Сербії».

Отже, державний правовий статус підприємства як самостійної юридичної особи сам по собі не звільняє державу від відповідальності за борги підприємств у межах Конвенції.

При визначенні умов субсидіарної відповідальності враховується, що зазначені особи (засновники, учасники, акціонери) можуть бути притягнуті до такої відповідальності лише в тих випадках, коли неспроможність (банкрутство) викликана їх вказівками або іншими винними діями.

При зверненні до суду з відповідною вимогою, у тому числі при здійсненні ліквідаційної процедури, має бути доведено, що особа чи орган, що контролює юридичну особу, своїми діями довела боржника до стану, що не дозволяє йому задовольнити вимоги кредиторів.

Комунальне підприємство «Коржівське» банкрутом не оголошено, однак дії засновника прямо вказують на доведення до неспроможності розрахуватися з робітниками під час звільнення є законним стосовно їх звернення до стягнення заборгованості по заробітній платі.

Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України,- в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відомостей про наявність спору про розмір боргу суду не надано.

Суд приймає до уваги , що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

В день звільнення позивачці, в порушення ст.116 КЗпП України, не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а з урахуванням вимог ст. 117 КЗпП України, є підстави для стягнення середнього заробітку за весь час затримки.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

Відповідно до п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно із пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна)заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні)дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зазначила, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим стосовно роботодавця, а також стосовно третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру застосовуваного судом заходу відповідальності може призводити до об`єктивно нерозумних і несправедливих наслідків. Оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України.

Так, зокрема зазначено, що мета відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, полягає у компенсації працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Розмір цього відшкодування може бути зменшений із врахуванням: 1) розміру простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Позивачка не змогла з вини відповідача надати штатного розкладу свого посадового окладу, у зв`язку з чим нею були надані данні з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України з яких було вибрано відомості по заробітній платі за звітні місяці.

Середній денний заробіток слід визначати згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (10054,80+10054,74) : 44 =457,04 гривень, де у дужках вказані сплата страхового внеску за 2 місяці 2022 року сума поділена на робочі дні у травні 22 дні та червні 22 робочих днів, що складає 44 дні , що становить 457,04 гривень. Час затримки виплати заробітної плати складає з 11 липня 2022 року по 05 грудня 2023 року становить 16 місяців 5 днів, відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України слід до середнього заробітку зарахувати тільки 6 місяців. 6 місяців це становить 132 робочих днів. Середній заробіток складається 132х457,04 =60329,28 гривень, де 132 робочі дні, 457,04гривень середнє денний заробіток.

По відношенню до невиплаченої своєчасно заробітної плати 7124 грн. складає 11% (7124:603229,28х100=11), що є підставою для застосування зазначеного процентного співвідношення до встановленого судом розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 6636,22грн. (60329,28х11%:100=6636,22), що є співмірним при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача.

Отже, на користь позивачки підлягають стягненню 6636,22 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов`язком роботодавця та працівника.

Стороною позивача були надані договір про надання правової допомоги від 03 липня 2023 року та акт приймання наданих послуг правової допомоги по договору від 03 липня 2023 року від 25 липня 2023 року на загальну суму 4000 гривень, однакне надано доказів про оплату позивачкою виконаних робіт стосовно акту. В цій частині позовні вимоги належить відмовити.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже сплачений судовий збір стороною позивача повинен бути стягнути з сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені.

На підстав викладеного керуючись ст.ст. 4,12,81,258,259,263-265,268,354 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Баришівської селищної ради Київської області про стягнення заборгованості по заробітній платі і середнього заробітку за період затримки розрахунку за період затримки розрахунку при звільненні, задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Баришівської селищної ради Київської області () середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6636 (шість тисяч шістсот тридцять шість) гривень 22 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1864 (одна тисяча вісімсот шістдесят чотири) гривень 00 копійок з Баришівської селищної ради Київської області ().

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

У задоволенні стягнення витрат понесених ОСОБА_4 на правничу допомогу, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд київської області.

Повний текст рішення складений 05 червня 2024 року .

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов