Справа № 390/923/24
Провадження №2/405/887/24
У Х В А Л А

12 серпня 2024 року Суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванова Л.А., при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач військова частина НОМЕР_1 звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд» 20.04.2024 року та зареєстрований судом 22.04.2024 року, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь кошти за недонос речового майна у розмірі 2 330,48 грн.

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 травня 2024 року зазначену цивільну справу передано на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда на підставі ч. 1 ст. 27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 липня 2024 року вказану справу передано в провадження судді Ленінського районного суду м. Кіровограда Іванової Л.А. та справі присвоєний єдиний унікальний номер судової справи: 390/923/24. Номер провадження: 2/405/887/24.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на зазначене вище, цивільну справу № 390/923/24 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, яка передана для розгляду Кіровоградським районним судом Кіровоградської області, - слід прийняти до свого провадження.

При цьому, дослідивши вказану позовну заяву та додані до неї матеріали в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що у відкритті провадження у справі за даним позовом слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.

Так, статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси (ч. 1 ст. 5 КАС України). Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Положеннями п.2 ч.1ст. 4 КАС України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 17 ч. 1ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 6 ст. 2 зазначеного Закону одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового складу.

З позовної заяви встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.03.2018 року № 66, зі змінами відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.04.2018 року № 87, військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_1 , відповідно до пункту «е» (у зв`язку з службовою невідповідністю) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби в запас та вважається таким, що 28.03.2018 року справи і посаду у військовій частині НОМЕР_1 здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для постановки на військовий облік.

На момент виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення, згідно з довідкою № 25 за речове майно у солдата ОСОБА_1 рахувалось речове майно, строки носіння якого не закінчилися на загальну суму 3 978,82 грн. Згідно з витягом з книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 за 2018 рік з солдата ОСОБА_1 стягнено 1 648,34 грн. Тим самим, заборгованість перед державою, в особі військової частини НОМЕР_1 за речове майно, строки носіння якого не закінчились складає 2 330,48 грн.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №636/93/14-ц наведено висновок про те, що у разі, якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди, винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Наведене свідчить, що вказаний спір є публічно-правовим, оскільки виник між суб`єктом владних повноважень та особою, яка проходила військову службу, а тому, відповідно до ст. 19 ЦПК України, не підлягає розгляду в поряду цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене вище та враховуючи, що позовна заява військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі чого приходжу до висновку, що у відкритті провадження в цивільній справі за даним позовом слід відмовити, повернувши позивачу позовні матеріали.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Додатково суд роз`яснює, що в даному випадку позивачу необхідно звернутись з позовною заявою до адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства, передбаченому положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Оскільки зазначене клопотання відсутнє, - вирішення питання про повернення судового збору, - є передчасним.

Керуючись, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст. ст. 258, 260, 261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА

Прийняти до провадження цивільну справу № 390/923/24 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, яка передана до Ленінського районного суду м.Кіровограда для розгляду Кіровоградським районним судом Кіровоградської області.

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі № 390/923/24 за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна, - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження разом з доданими до неї позовними матеріалами надіслати позивачу.

Копію позовної заяви залишити в суді.

Роз`яснити військовій частині НОМЕР_1 , що розгляд справи за його (позивача) позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за недонос речового майна віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова