Справа № 343/1338/23
Провадження № 22-ц/4808/878/24
Головуючий у 1 інстанції Тураш В. А.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Пнівчук О.В., Томин О.О.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Долинського районного суду від 22 квітня 2024 року під головуванням судді Тураша В. А. у м. Долина,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором б/н від 10.09.2020, укладеним між сторонами у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому було збільшено до 50 000 грн, утворилася заборгованість, яка станом на 14.02.2023 становила 34 726,95 грн, з якої: 28 486,95 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6 240,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 своїм підписом у заяві підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua, складає договір між ним та банком про надання банківських послуг, однакне виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість.

Рішенням Долинського районного суду від 22 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що згідно виписки по карті заявника кошти в сумі 29 800 грн переведені через термінал Е0112011 (процесинг Банк Конкорд) за оплату на сайті GLOBAL GAMES ONLINE: 02/02/2022 13:07:35 03/02/2022 Р10 F DB - 29.800.00 UAH - 29.800.00 E0112011 UKR GLOBALGAMESONLINE. DNIPRO. UA P 10 Розваги Розваги: globalgamesonline. DNIPRO.

Аналізом проведеної транзакції через адмінку «PanLike» встановлено, що списання по карті відбулося з ручним вводом номеру карти (posentrey mode-12), введеним cvv-коду (resp code-1) з використання «3D-Secure» (pos condition-82).

Зафіксовано генерування CVV-коду для проведення транзакції, транзакція проведена з ручним введенням картки без пін-коду.

Оскільки термінал належать сторонньому банку, встановити деталі подальшого виведення списаних коштів на стороні «ПриватБанку» не надається можливим.

Аналізом логів входів в «Приват24» за 02.02.22 під акаунтом клієнта ОСОБА_1 відбувалися входи з нетипового для клієнта девайса, логін та пароль не змінювалися. За інформацією вибірки «FINNUM» встановлено, що фінансовий номер заявника в період оспорюваних транзакцій не змінювався.

Відмовлено у поданій заявці 2159039 на повернення коштів - не Fraud (було введено 3D-secure), тобто платіж па переказ коштів був підтверджений паролем з SMS-повідомлення, яке надійшло на «фінансовий» телефон клієнта відповідача.

Сектором дізнання відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції ГУІІП в Івано-Франківській області 03.02.2022 відкрито кримінальне провадження №0000245 за ст. 190 ч. 3 КК України.

Згідно заяви відповідача (копію ухвали суду від 21.02.2022 року по справі № 343/342/22 надано суду) він перейшов за посиланням у соціальній мережі «Фейсбук» для отримання допомоги у зв`язку з карантином, де вносив інформацію. Після цього перейшов у Приват24 і виявив, що з його карти списано кошти в сумі 29 800 грн за оплату розваг.

В ході кримінального провадження відповідно до ухвали Долинського районного суду банком надана слідчим органам вся затребувана ними інформація.

Таким чином, під час перевірки встановлено, що компрометація входу під акаунтом Приват24 клієнта ОСОБА_1 та подальше викрадення коштів, сталася з вини самого клієнта.

Відповідач самостійно з власної волі, перейшов за посиланням на фішинговий сайт отримання допомоги, де під час верифікації вніс власну персональну інформацію, зокрема фінансовий номер телефону, пароль доступу у Приват24, а також під час дзвінка банку підтвердив вхід у Приват24 під власним акаунтом. Тобто, повідомив стороннім особам - шахраям інформацію, за допомогою якої шахраї змогли зайти в його акаунт в Приват24, отримали інформацію по його карті НОМЕР_1 та здійснили переказ коштів в сумі 29 800 грн за оплату на сайті GLOBAL GAMES ONLINE шляхом ручного вводу номеру карти, введенням cvv-коду з використання «3D-Secure» (підтвердження паролем з SMS - повідомлення, яке надійшло на «фінансовий» телефон клієнта).

Таким чином, виходячи з пояснень ОСОБА_1 та матеріалів перевірки можна зробити висновок, що зняттю коштів зловмисниками з картки клієнта, сприяло розголошення відповідачем конфіденційної інформації (паролю до свого акаунта) при переході за фітинговим посиланням.

Завдяки надійній системі захисту рахунків клієнтів банку, без розголошення персональних даних неможливо отримати доступ до рахунку.

Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

За загальним правилом зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідачем ОСОБА_1 було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг. Банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, ідентифікатор користувача, паролі системи «Приват24», пароль(ніку) MobileBanking або проведених клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті несумлінного виконання клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів.

Також клієнт несе відповідальність за усі операції, що проводяться в підрозділах банку, через облаштування самообслуговування, систему MobileBanking, систему «Приват24» з використанням передбачених справжніми Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації.

Клієнт зобов`язаний не розголошувати відомості про логін та пароль третім особам.

Банк не несе відповідальність за збереження коштів клієнта у разі розголошення клієнтом відомостей про логін та пароль для входу в систему «Приват24» третім особам.

Клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту, а також за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на платіжній картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки платіжної картки в стоп-лист платіжною системою.

В діях банку відсутня вина щодо неналежного виконання зобов`язань з обслуговування рахунку та надання банківських послуг, також відсутній взаємний зв`язок між діями банку та наслідками, що настали для відповідача, а тому саме відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за вказані операції та виникнення заборгованості на його картковому рахунку.

Здійснені операції стали можливими тільки в результаті розголошення відповідачем конфіденційної інформації при переході за фішинговим посиланням та їх невизнання є намаганнями перекласти на банк свої обов`язки та відповідальність з приводу здійснених транзакцій. Докази того, що ці транзакції були здійснені з вини банку відповідачем не надані.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що постановою про закриття кримінального провадження від 10.04.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 03.02.2022, на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Єдиним власником карткового рахунку є відповідач і відповідальність за операції, що проводилися несе тільки він.

Оскільки проведення оспорюваних операцій стало можливим у зв`язку з розголошенням відповідачем конфіденційної інформації, а здійснення оспорюваних операцій відбулося до моменту звернення відповідача до банку задля блокування його рахунку, відповідач повинен нести відповідальність за ці операції та сплатити заборгованість перед банком в повному обсязі.

Висновки суду першої інстанції про недоведеність вимог щодо стягнення заборгованості не відповідають дійсним обставинам справи та наданим до позову документам.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги заперечила, покликаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, явку представника ОСОБА_1 , яка повідомила суду про обізнаність її довірителя про час і місце слухання справи, та необхідність дотримання судом строків розгляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів відповідно до ст. 372 ЦПК України вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача, інтереси якого представляє адвокат.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, враховуючи таке.

Встановлено, що 10.09.2020 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та отримавши платіжну картку і персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с.13-28).

Згідно з умовами договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та отримав кредитні картки: № НОМЕР_1 (дата відкриття 10.09.2020 термін дії 04/24); № НОМЕР_2 (дата відкриття 02.02.2022 термін дії 01/26); № НОМЕР_3 (дата відкриття 17.02.2022 термін дії 02/26); № НОМЕР_4 (дата відкриття 16.02.2022 термін дії 03/26) (а.с.12).

На підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання останнім позивач надав суду копію заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.13-23), витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» (а.с.28), розрахунок заборгованості (а.с.24).

Згідно з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.09.2020, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 , станом на 14.02.2023 за відповідачем ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 34 726,95 грн, в тому числі: 28 486,95 грн заборгованість за тілом кредита; 6 240,00 грн заборгованість за простроченими відсотками. Вказаний розрахунок здійснено за період з 10.09.2020 до 14.02.2023 (а.с.7-8).

З виписки за договором № б/н від 10.09.2020 за період з 10.09.2021 до 17.02.2023, слідує, що з рахунку ОСОБА_1 , з кредитної картки № НОМЕР_1 з 02.02.2023 до 03.02.2022 було здійснено перекази коштів на суму 29 800,00 грн, однією платіжною операцією. Деталі операції Розваги: globalgamesonline,DNIPRO (а.с.9-10).

ОСОБА_1 03.02.2022 звернувся із заявою до банку із повідомленням про незаконне списання з його карткового рахунку № НОМЕР_1 коштів в сумі 29 800,00 грн, просив вжити заходів щодо їх повернення. Однак отримав відмову на повернення коштів з тих підстав, що переказ коштів був підтверджений паролем з SMS-повідомленням, яке надійшло на «фінансовий» телефон клієнта.

Відповідач ОСОБА_1 зазначав, що вказана платіжна операція щодо перерахування коштів в сумі 29 800 грн ним не виконувалися, а він став жертвою шахраїв, які умисно викрали з його банківської картки кредитні кошти і 03.02.2022 звернувся із заявою до ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області про те, що 02.02.2022 з його банківської картки № НОМЕР_1 невідома особа шахрайським способом зняла грошові кошти в сумі 29 800 грн.

ВП №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області 03.02.2022 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.02.2022 кримінальне провадження №0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с. 49).

Відповідно до ухвали слідчого судді Долинського районного суду від 21.02.2022 у справі №343/342/22 надано дозвіл дізнавачці СВ ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на тимчасовий доступ до речей і документів, а саме до: документів, в яких може міститись інформація щодо відкриття, стану рахунку, його власника, руху коштів по банківській картці № НОМЕР_1 за період з 01.02.2022 по 16.02.2022 включно, зокрема, документів на підставі яких був відкритий цей рахунок; повних анкетних даних особи, якій належить вищевказаний рахунок; повну інформацію щодо рахунків на які було переказано кошти, детальний рух із зазначенням дати, суми нарахованих та знятих коштів; записів з камер відеоспостереження банкоматів, через які було знято грошові кошти, які зберігаються в АТ КБ «ПриватБанк», з можливістю отримання їх належним чином завірених копій. В решті вимог відмовлено.

Постановою про закриття кримінального провадження від 10.04.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 03.02.2022, на підставі п.2ч.1 ст.284 КПК України закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (а.с.75, 80).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження досудовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2022 з банківської картки № НОМЕР_1 належної ОСОБА_1 невідома особа шахрайським способом зняла грошові кошти в сумі 29 800 грн. В ході досудового розслідування було надано тимчасовий доступ до вищевказаної банківської картки належної ОСОБА_1 та здійснено виїмку до наданої інформації, щодо вказаної банківської карти та проведено всі необхідні слідчі дії, однак встановити куди і яким способом був здійснений переказ грошових коштів неможливо, у зв`язку з цим, не можливо встановити особу, яка могла бути причетна до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,9,10 частини першої статті 284 КПК України, якщо у цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Відповідач ОСОБА_1 22.02.2022 подав заяву до позивача про призупинення нарахування відсотків за кредитом, оскільки кошти були зняті невідомою особою, особами. Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-220222/6689» від 24.02.2022 банк відмовив ОСОБА_1 в задоволенні цієї вимоги (а.с. 77).

Відмова мотивована тим, що повернення кредиту є основним принципом кредитування. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в банку тісно пов?язаний з іншими банківськими програмами, то не повернення наданого кредиту, відсотків та винагороди, може негативно відбитися на функціонуванні банка в цілому.

Додатково банк повідомив, що норми банківського законодавства, зокрема Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняють банкам встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до ч. 7-9 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21 та інших.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 (провадження № 61-17629св18) зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей за кредитною карткою, його особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 02.02.2022 щодо перерахування з його карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 29 800 грн.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував таке.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом частин 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності.

Предмет доказування - це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При вирішенні спору, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відповідно до проведеної банком перевірки за зверненням відповідача було встановлено, що згідно виписки по карті заявника кошти в сумі 29 800 грн переведені через термінал Е0112011 (процесинг Банк Конкорд) за оплату на сайті GLOBAL GAMES ONLINE: 02/02/2022 13:07:35 03/02/2022 Р10 F DB - 29.800.00 UAH - 29.800.00 E0112011 UKR GLOBALGAMESONLINE. DNIPRO. UA P 10 розваги, розваги: globalgamesonline. DNIPRO.

Аналізом проведеної транзакції через адмінку «PanLike» встановлено, що списання по карті відбулося з ручним вводом номеру карти (posentrey mode-12), введеним cvv-коду (resp code-1) з використання «3D-Secure» (pos condition-82). Зафіксовано генерування CVV-коду для проведення транзакції, транзакція проведена з ручним введенням картки без пін-коду. Аналізом логів входів за 02.02.22 в «Приват24» під акаунтом клієнта ОСОБА_1 відбувалися входи з не типового для клієнта девайса, логін та пароль не змінювалися. За інформацією вибірки «FINNUM» встановлено, що фінансовий номер заявника в період оспорюваних транзакцій не змінювався. Було введено 3D-secure, тобто платіж па переказ коштів був підтверджений паролем з SMS-повідомлення, яке надійшло на «фінансовий» телефон клієнта відповідача.

Відповідно до ухвали слідчого судді Долинського районного суду від 21.02.2022 у справі №343/342/22, якою надано дозвіл дізнавачці СВ ВП № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області на тимчасовий доступ до речей і документів, досудовим розслідуванням встановлено, що 02.02.2022 з банківської картки № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , невідома особа шахрайським способом зняла грошові кошти в сумі 29 800 грн, невідома особа шахрайським способом зняла грошові кошти в сумі 29 800 гривень. В ході проведення досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_1 , який вказав, що його мати в інтернеті, на сайті «Фейсбук», знайшла оголошення про те, що за допомогою банківської картки та додатку «Дія» держава виплачує підприємцям грошові кошти як допомогу при карантині. ОСОБА_1 вирішив перейти по даному посиланню і по підказках він зайшов у свій додаток «Дія». Після цього, зайшовши в додаток «Приват24» ОСОБА_1 побачив, що з його банківської карти № НОМЕР_1 було перераховано на розваги грошові кошти в сумі 29 800 грн.

Таким чином, позивачем долучено до матеріалів справи докази, що ОСОБА_1 , як володілець та користувач картки, своїми діями сприяв у доступі до його карткового рахунку та ініціював платіжні операції, як користувач карток своїми діями сприяв втраті та незаконному використанню персонального інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, підтвердив переказ коштів паролем з SMS-повідомлення, яке надійшло на його «фінансовий» телефонний номер клієнта.

При цьому, органом досудового розслідування закрито кримінальне провадження на підставі п. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а відповідач не надав будь-яких доказів оскарження постанови про закриття кримінального провадження.

На підставі наявних в матеріалах справи доказів, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку у їх сукупності, слід дійти висновку, що позивачем доведено наявність вини ОСОБА_1 у перерахуванні спірних грошових коштів тіла кредиту у розмірі 29 800,00 грн.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками нарахованими за ставкою 42 % річних.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на погодження сторонами умов договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із статтею 64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами.

Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорт споживчого кредиту підписана ОСОБА_1 10.09.2020.

В заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.09.2020 зазначено основні умови кредитування, зокрема:

в п. 1.3 процентна ставка, відсотків річних: 42.0 % - для карти Універсальна: 40.8 % - для карти Універсальна Gold;

п.1.4 визначено порядок повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється шляхом: - договірного списання з рахунку клієнта, у т, ч, за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за ним Поговором, 1 -го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту. за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, + комісія, щомісячно; - у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості; - у разі прострочення з 181-го дня -100% від заборгованості;

п. 1.5 визначено наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором:

- пеня - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Штрафи немає;

- процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 84 % для карти Універсальна: 81.6 % - для карти Універсальна Gold; в разі несвоєчасної сплати клієнтом мінімального обов`язкового платежу в строк, визначений п. 2.1.1.3.1. цього договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку платежу, та/або в разі настання обставин, передбачених п. 2.1.1.3.5. договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, клієнт зобов`язувався сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановленими за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60 % для карт Універсальна та Універсальна Gold.

Сторони узгодили процентну ставку 42 % відсотків річних для карти Універсальна, яка зазначена у підписаній відповідачем заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 10.09.2020, що також містить угоду про використання простого електронного підпису (п.3 заяви).

Згідно наданого позивачем розрахунку та виписки по картковому рахунку позивачем нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі, обумовленому сторонами 10.09.2020, а саме 42 % відсотків річних.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до п. 2.1.1.2.10 Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в заяві відповідача від 10.09.2020, за користування кредитом (за виключенням пільгового періоду) клієнт сплачує банку фіксовану процентну ставку від суми трат, здійснених за рахунок кредиту.

Тому з підстав, заявлених в позові, з позичальника підлягають стягненню проценти, які є платою за користування грошима, нараховані за період прострочення боржника відповідно до умов договору та частини першої ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит).

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № б/н від 10.09.2020, укладеного між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 , станом на 14.02.2023 в сумі 34 726,95 грн, в тому числі: 28 486,95 грн заборгованість за тілом кредита; 6 240,00 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 376 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. Постановлене судом першої інстанції рішення скасувати, оскільки воно не відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Ухвалити нове рішення про задоволення позову та стягнення з позичальника заборгованості кредитним договором в сумі 34 726,95 грн станом на 14.02.2023.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 вказаної статті якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наведене, слід стягнути з відповідача на користь позивача 2 684,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви. Також судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача та з нього слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 026,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 22 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором б/н від 10вересня 2020 року станом на 14 лютого 2023 року в розмірі 34 726,95 (тридцять чотири тисячі сімсот двадцять шість грн 95 коп.) грн, з яких: заборгованість за тілом кредита 28 486,95 грн; заборгованість за простроченими відсотками 6 240,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2 684,00 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 4 026,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 червня 2024 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин