ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. селище Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди за участі представника позивача адвоката Скиби В.В. та представника відповідача адвоката Летучого В.І.,

В С Т А Н О В И В:

03.01.2024 до суду звернувся представник позивача ОСОБА_1 адвокат Скиба В.В. з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якій позивачем та її представником заявлені наступні позовні вимоги:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 70 668, 94 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2600,00 грн.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.11.2021 в 14:00 по вул. Донецьке Шосе, в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки " ФІАТ ДОБЛО" державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "ЧЕРРІ АМУЛЕТ" державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб, належний ОСОБА_1 на праві приватної власності. Її автомобілю завдано значні механічні пошкодження.

Постановою Амур-Нижньодніпровськогр районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 року, яка набрала чинності 21.12.2021 року, по справі № 199/9608/21 Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винним в порушенні вимоги п. 13.1 ПДР України .

Позивач 26.11.2021 р. письмово повідомила Акціонерне товариство "Страхова компанія " Мега-Гарант" про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26.11.2021р . Цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом "ФІАТ ДОБЛО", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в цій Страховій компанії згідно із полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АР 1449954, термін дії з 20.03.2021 по 19.03.2022, франшиза 2600 грн., страхова сума за майнову шкоду становить 130 000,00 грн.

31.01.2022 року Страхова компанія перерахувала Позивачу грошову суму в розмірі 28 611,99 грн .

Згідно висновку судового експерта Дроздова Ю.В. № 0901/22 ( товарознавчої експертизи по визначенню вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ) від 11.01.2022 року ( надалі Висновок) вартість відновлювального ремонту склала 122 983,40 грн., розмір ринкової вартості КТЗ до ДТП (матеріальної шкоди) становить: С=57 914,46 грн.

В 2022 році представник Позивача звернувся до Київського районного суду м. Харкова з цивільним позовом до Страхової компанії, третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування в розмірі 91 371,41 грн. 15.03.2023 року Київським районним судом м. Харкова по цивільній справі № 953/5241/22 винесено рішення, яке набрало законної сили 17.04.2023 та яким позов задоволено частково. Стягнуто із Страхової компанії на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 26 302,47 грн. Позивачка погодилась з вказаним рішенням, а ОСОБА_2 його не оскаржував ( не скористався своїм правом). Залишки пошкодженого КТЗ Позивачка страховику не повертала, а залишила за собою. Суд своє рішення обґрунтував наступним. Сторонами у цій справі не оспорювався факт ДТП, вина ОСОБА_2 у даній ДТП отримання Позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 28611,99 грн. та висновки експерта № 0901/22 від 11.01.2022. Так, згідно висновку № 0901/22 від 11.01.2022 про незалежну, оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «Chery Amulet» р.н. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 122983,40 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля (вартість КТЗ до ДТП), яка становить. Тому, матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ дорівнює ринковій вартості автомобіля: 57914,46 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно не доцільно. Із врахуванням вищенаведеного, суд визначив суму страхового відшкодування 26302,47 грн., з розрахунку С= 57 914,46 грн. вартість матеріального збитку (вартість КТЗ до ДТП) згідно висновку експерта № 0901/22 від 11.01.2022; 28611,99 грн. сплачене страхове відшкодування; 3 000,00 грн. (франшиза), отже, 57 914,46 - 28 611,99 - 3000,00 = 26302,47 грн.

У зв`язку з відсутністю майна у страховика, що підтверджується наданою до позовної заяви копією постанови державного виконавця від 24.10.2023, страховиком не сплачено позивачу (потерпілій) страхове відшкодування в розмірі 26302,47 грн., а отримано тільки від нього 28611,99 грн.

Зазначаючи, що позивач бажає відремонтувати свій пошкоджений КТЗ, предметом даного спору є недостатність у позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна. Тому майнова шкода повинна бути відшкодована страхувальником - особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільну відповідальність (Відповідачем) лише у разі встановлення законодавчих обмежень. При цьому, фактичною підставою позову є встановлене законодавче обмеження щодо відшкодування шкоди страховиком. Таким чином в порядку ст.1194 ЦК України Позивач звернутися з цивільним позовом до Відповідача для повного відшкодування завданої ним матеріальної шкоди в розмірі: 122 983,40 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 28 611,99 грн. (отримане страхове відшкодування) + 2600 грн.(франшиза) - 26302,47 (стягнуте за рішенням суду страхове відшкодування) = 70 668,94 грн. та моральної шкоди в розмірі 50000 грн.

Позивачка оцінює моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та пояснює її тим, що від часу ДТП пройшло більше 2-х років, автомобіль Позивача не відремонтований, через що вона почала нервувати, не могла спокійно спати вночі, їй доводиться користуватися послугами таксі (витрачати кошти на замовлення таксі), користуватись громадським транспортом, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Крім того, моральна шкода, заподіяна Позивачці , полягає в отриманих та триваючих до даного часу моральних стражданнях у зв`язку з порушенням її права власності через вщент пошкоджений власний автомобіль, відновлення якого через тотальне знищення є економічно недоцільним. У зв`язку з цим, з моменту ДТП і до теперішнього часу було порушено нормальний спосіб життя Позивачки та життя її сім`ї , що в свою чергу суттєво вплинуло і порушило їх соціальні зв`язки. У зв`язку з неможливістю розпоряджатися своєю власністю, використовувати власний автомобіль за призначенням - було порушено право власності Позивачки.

Фактичне знищення власності Позивачки порушило нормальний стан її життя, і таким чином, змушує відчувати моральне страждання.

Ухвалою судді від 12.01.2024 відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

08.02.2024 від представника відповідача адвоката Летучого В.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову та зазначає, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. При цьому, наданим Позивачем висновком судового експерта чітко визначено, що вартість матеріальної шкоди, заподіяного останній, становить саме 57914 грн. 46 коп. саме через те, що така сума повністю компенсує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу. Зауважує, що позивач визнає економічну недоцільність ремонту автомобіля обґрунтовуючи моральну шкоду.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача на автомобіль марки «Fiat Doblo», д.н. НОМЕР_3 , була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ №АР1449954 з лімітом страхового відшкодування у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 р. у справі №953/5241/22 (провадження №2/953/1652/23), за позовом ОСОБА_1 доАТ «СК «Мега-Грант», суд задовольняючи позовні вимоги частково зазначив, що «Згідно висновку №0901/22від 11.01.2022 про незалежну, оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові автомобіля «Chery Amulet» р.н. НОМЕР_4 , вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 122983,40 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля, яка становить 57914,46 грн. Тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ дорівнює ринковій вартості автомобіля: 57914,46 грн., оскільки відновлювати це КТЗ економічно не доцільно (а.с. 19 на зворотному боці). Таким чином, Позивачу вже відшкодовано матеріальну шкоду у повному обсязі, а саме грошові кошти у розмірі ринкової вартості її автомобіля Chery Amulet, д.н. НОМЕР_2 на дату ДТП, яка становить 57914 грн. 46 коп.

Таким чином, вимога про відшкодування вартості відновлювального ремонту з винуватця ДТП, який є застрахованою особою, виходячи з ринкової вартості пошкодженого автомобіля та з урахуванням того, що відповідну шкоду за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 р. у справі №953/5241/22 вже ухвалено стягнути на користь Позивача у повному обсязі, а також, враховуючи, що вартість такого ремонту все одно не перевищує ліміт відповідальності страховика, підлягає залишенню без задоволення.

Позивачем не надано доказів об`єктивної неможливості ремонту свого автомобіля, хоча такий і є економічно необґрунтованим за наданим останньою висновком експерта, або придбання аналогічно транспортного засобу за власний кошт одразу після ДТП, враховуючи ринкову вартість пошкодженого автомобіля, яка встановлена у вказаному висновку експерта. Таким чином, зволікання Позивача як з ремонтом свого транспортного засобу, так і з поданням відповідного позову залежало виключно від її волевиявлення та жодним чином не пов`язане з самим фактом ДТП або діями Відповідача. Позивачем взагалі не надано жодних доказів на підтвердження того, що вона нібито почала нервувати, не могла спокійно спати вночі, що начебто було порушено нормальний спосіб її життя та життя її сім`ї, порушено їх соціальні зв`язки тощо. Позивачем не ставиться вимога про відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на послуги таксі та іншого громадського транспорту, жодних доказів користування Позивачем таким транспортом останньою не надано. У той же час, Позивачем не доведено об`єктивну необхідність користуватись саме послугами таксі, а не громадського транспорту. У свою чергу, враховуючи відсутність будь-яких доказів на підтвердження факту понесення Позивачем моральної шкоди, то вимога останньої про стягнення моральної шкоди спрямована саме на її безпідставне збагачення.

Отже, наявність спричинення Позивачу саме Відповідачем моральної шкоди та її розмір не доведено, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

У свою чергу, вимога про стягнення судових витрат не підлягає задоволенню, оскільки за своїм характером є похідною від основних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, які слід залишити без задоволення з огляду на вищевказане.

20.02.2024 представник позивача надав суду свою відповідь на відзив де зазначив, що між сторонами мають місце недоговірні (деліктні) відносини, які не можуть регулюватися Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Виключним правом позивача, як власника пошкодженого КТЗ є одне з наступних дій: здійснити ремонт свого автомобіля; придбати автомобіль; отримати тільки грошове відшкодування. Крім того, процес доказування нанесення позивачу моральної шкоди ще не закінчився.

В свою чергу представник відповідача, 24.02.2024 направив до суду заперечення, де зазначив, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача на автомобіль марки «Fiat Doblo», д.н. НОМЕР_3 , була застрахована в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ №АР1449954 з лімітом страхового відшкодування у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) грн. 00 коп. У свою чергу, розмір вартості відновлювального ремонту, який зазначено у позовній заяві, навіть з урахуванням вже виплаченої страховою компанією шкоди, не перевищує вказаного ліміту страхового відшкодування Відповідача у розмірі 130000 грн. 00 коп. У рішенні Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 р. у справі №953/5241/22 (провадження №2/953/1652/23) вже встановлено обставини, що у страхової компанії АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» виник обов`язок з виплати страхового відшкодування замість Відповідача. Отже, так, дійсно, відповідач звільняється від матеріальної відповідальності у межах ліміту відповідальності страховика (130000 грн. 00 коп.), який у цьому випадку перевищено не було. За висновком судового експерта, наданим позивачем, економічно необґрунтований ремонт автомобіля і визначена матеріальна шкода у розмірі 57914 грн. 46 коп., саме через те, що така сума повністю компенсує ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалою суду від 25.04.2024 справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Скиба В.В. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові та встановлені в судовому засіданні.

Представник відповідача адвокат Летучий В.І. в судовому засіданні заперечуючи проти позову посилався на обставини викладені в відзиві і в запереченнях на позов.

Вирішуючи заявлений позов суд виходить з наступного.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1. ст.13 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частини 1 статті 80 ЦПК).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 20.11.2021 о 14 год. 00 хв. в районі е/о № 4 по вул.Донецьке шосе у м. Дніпро (Амур-Нижньодніпровський район), ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Фіат» № НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Черрі» № НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Вихованець СІ. порушив вимоги п. 13.1 ПДР України. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, завдано матеріальні збитки. Постраждалих осіб не має.

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.12.2021 у справі № 199/9608/21, яка набрала законної сили 21.12.2021 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення (а.с. 7).

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в AT «CK «МЕГА-ГАРАНТ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР№ 1449954 з лімітом страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн. та франшизою 2600 грн. (а.с. 32,63).

Згідно висновку експерта (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 0901/22 від 11.01.2022, складеним на замовлення позивача (далі висновок № 0901/22 від 11.01.2022): вартість відновного ремонту КТЗ станом на дату ДТП склала 122 983,40 грн.; ринкова вартість КТЗ станом на дату ДТП складає 57 914,46 грн. (а.с. 8-25).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023, яке набрало чинності 17.04.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 26 302 гривні 47 копійок. При цьому визначаючи такий розмір стягнення суд виходив з того, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику, відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до тa після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Враховуючи вказане, суд прийшов до висновку, що виходячи із положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сума страхового відшкодування повинна становити: 26 302,47 грн., з розрахунку: 57 914,46 грн. вартість матеріального збитку згідно висновку експерта № 0901/22 від 11.01.2022; 28 611,99 грі: - сплачене страхове відшкодування; 3 000,00 грн. (франшиза). 57 914,46-28 611,99-3 000,00 = 26 302,47 грн. (а.с. 26-29).

За постановою державного виконавця від 24.10.2023, у зв`язку з відсутністю майна у страховика, виконавчий лист про стягнення з страхової відшкодування в сумі 26302,47 грн. повернуто стягувачу (а.с. 30).

Вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 70 668, 94 грн. і франшизи в розмірі 2600,00 грн. суд виходить з того, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як власника автомобіля марки «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в AT «CK «МЕГА-ГАРАНТ» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а отже на правовідносини між сторонами, крім положень ЦК України, поширюються положення спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV).

Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону № 1961-IV.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують його вартість до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Крім того, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Таким чином, за загальним правилом при виникненні ДТП розмір матеріальної шкоди визначається в залежності від вартості відновлювального ремонту транспортного засобу потерпілої особи, однак лише за умови, якщо вартість такого ремонту не перевищує ринкову вартість самого транспортного засобу. В останньому випадку застосовується другий порядок/спосіб визначення розміру матеріальної шкоди відповідно до ринкової вартості транспортного засобу, який є взаємовиключним щодо першого порядку/способу визначення розміру такої шкоди.

Відповідно до висновку експерта (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ) № 0901/22 від 11.01.2022, складеним на замовлення позивача: вартість відновного ремонту КТЗ станом на дату ДТП склала 122 983,40 грн.; ринкова вартість КТЗ станом на дату ДТП складає 57 914,46 грн.

При цьому, визначаючи вартість матеріального збитку судовий експерт зазначає наступне: принцип економічної доцільності операції ремонту (заміни) окремого складника КТЗ (включаючи кузовні складники) полягає в тому, що економічно доцільною є та операція заміни чи ремонту, яка є економічно привабливіша у разі одночасного дотримання принципів технічної можливості ремонту та відновлення права особи користуватися КТЗ в тому, технічному стані та з такими самими споживчими властивостями, які мали місце до пошкодження.

В результаті проведених розрахунків, отримані наступні результати:

- вартість відновного ремонту КТЗ склала - 122 983,40 грн.

- ринкова вартість КТЗ складає - 57 914,46 грн.

Як видно з вищеперелічених значень вартість відновного ремонту більше ринкової вартості.

Тому матеріальний збиток (У), заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля: 57 914.46 грн, оскільки відновлювати це КТЗ економічно недоцільно.

Таким чином судовий експерт дійшов до висновку, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіль «Chery Amulet», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , на дату Д.Т.П., складає: 57 914 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 46 коп.».

Обґрунтовуючи та доводячи свої позовні вимоги до ОСОБА_2 позивач посилається саме на даний висновок судового експерта.

Таким чином, наведеними положеннями статтей 28 і 29 Закон № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, а застосування одного з цих критеріїв для визначення розміру шкоди, залежить від принципу економічної доцільності операції ремонту. Такаекономічна доцільність операції ремонту визначається в спеціальний спосіб шляхом проведення експертного дослідження зі складенням відповідного висновку.

Надаючи суду як доказ заявлених позовних вимог висновок експерта № 0901/22 від 11.01.2022 позивачем не наведено жодних заперечень щодо такого висновку судового експерта в тому числі щодо способу визначення вартості матеріального збитку.

Отже, виходячи з положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV, автомобіль «Chery Amulet», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у вищевказаному висновку судового експерта.

Оскільки позивачем не наданого заперечень проти вказаного висновку судового експерта, суд приходить до переконання, що позивач погоджується з висновком, що транспортний засіб фізично знищено. На користь такого висновку також вказує, рішення Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023 за позовом ОСОБА_1 , що набрало законної сили, за яким розмір страхового відшкодування визначався саме з вартості матеріального збитку за висновком експерта № 0901/22 від 11.01.2022 з застосуванням критерію економічної недоцільність відновлювального ремонту.

За вказаного твердження позивача про визначення розмір матеріальної шкоди виходячи з вартості відновлювального ремонту, який складає 122 983,40 грн. суперечить положенням пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961-IV і встановленим обставинам справи, а отже позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 70 668,94 грн. (122 983,40 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 28 611,99 грн. (отримане страхове відшкодування) + 2600 грн.(франшиза) - 26302,47 (стягнуте за рішенням суду страхове відшкодування) = 70 668,94 грн.), безпідставні та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення франшизи суд виходить з наступного.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно зі ст. 12 Закону № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином франшизу винуватець компенсує потерпілому самостійно. Якщо величина збитку перевищує франшизу, зазначену в полісі, то страхова компанія робить виплату, але віднімає з неї розмір франшизи.

Оскільки, при визначенні розміру страхового відшкодування за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.03.2023, судом враховано франшизу, як таку, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та покладається на страхувальника, за відсутності відомостей про добровільне відшкодування відповідачем розміру франшизи як частини розміру заподіяної шкоди, тому її розмір згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР№ 1449954 - 2600 грн. слід стягнути зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди суд виходить з того, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

За пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом досліджено покази свідка ОСОБА_4 , який в судовому засіданні показав, що його 82-річній матері ОСОБА_1 належить автомобіль «Chery Amulet», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який вона успадкувала, однак жодного разу ним не користувалась. Даним автомобілем користувався його молодший брат. Через пошкодження даного автомобіля його матері спричинено значні моральні страждання. Так через те, що автомобіль не відновлено змінився нормальний стан її життя, мати відчуває душевні хвилювання, які негативно відзначилися на її загальному стані здоров`я.

Отже, позивач обґрунтовує і доводить свої позовні вимоги про стягнення моральної шкоди спричиненими їй моральними стражданнями, які викликані тим, що належний їй автомобіль протягом тривалого проміжку часу не відновлений і вона не має можливості ним користуватися чи розпорядитися і спричинення такої шкоди саме з вини відповідача. Про таку причину моральних страждань вказує також і свідок ОСОБА_4 .

На підтвердження факту моральної шкоди позивачем надано суду виключно покази свідка ОСОБА_4 , який є сином позивача.

Дослідивши покази свідка суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх доказів того, що сам факт пошкодження автомобіля та його не відновлення, як транспортного засобу внесло негативні зміни та порушило її звичайні життєві стосунки і тим самим змушує відчувати моральні страждання. Лише покази свідка, за відсутності інших доказів, не може свідчити про психічні страждання позивача. Суд зауважує, за твердженням свідка позивач жодного разу не користувалася автомобілем до його пошкодження.

При цьому, суд враховує, що розмір майнової шкоди спричиненої позивачу, за рахунок якої підлягають відновленню її майнові права як власника автомобіля, вже визначена в належний спосіб та частково вже відшкодована особою, яка несе матеріальну відповідальність.

За наведеного суд приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди та в їх задоволенні слід відмовити.

В ч. 1ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 1073,60 за вимогами майнового характеру та 2684 грн. за вимогою про стягнення моральної шкоди.

Оскільки в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити, тому судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за такою вимогою, відшкодуванню не підлягають.

Так як позовні вимоги майнового характеру підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви в цій частині, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто, в сумі 22,55 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 279, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2600,00 грн. (дві тисячі шістсот грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат понесених на сплату судового збору у розмірі 22,55 грн. (двадцять дві грн. 55 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 14.06.2024.

Суддя: В. О. Говоруха