ПОСТАНОВА

Іменем України

23 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 357/12426/20

провадження № 22-ц/4809/916/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

третя особа - виконавчий комітет Олександрійської міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчого комітету Олександрійської міської ради як органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 березня 2024 року (суддя Стручкова Л.І.).

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Коннова Н.І. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В обґрунтування позову вказує, що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 2019 року сторони проживали разом.

На початку січня 2019 року відповідачка виїхала на постійне проживання до м. Олександрія, Кіровоградської області.

Позивач розлучився з дочкою, тому застосовував численні спроби та заходи спілкуватися з нею, але відповідач всіляко перешкоджала.

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 08.05.2019р, було визначено участь батька у вихованні доньки та встановлена можливість побачень з ОСОБА_4 , один раз на тиждень у суботу з 10:00 до 12:00 год.

Однак відповідач продовжує чинити позивачеві перешкоди у виконанні ним батьківських обов`язків, жодного разу не надала можливості зустрітися з донькою, ігнорує телефонні дзвінки, не виходить на контакт.

Позивач неодноразово звертався до Служби у справах дітей Олександрійської міської ради з приводу вчинення перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою, з нею проводилися відповідні профілактичні та роз`яснювальні бесіди.

Однак відповідачка належних висновків не зробила та продовжує не виконувати рішення Органу опіки та піклування Олександрійської міської ради щодо порядку спілкування позивача з донькою.

Тому просить вирішити спір у судовому порядку, зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_3 . Встановити ОСОБА_1 порядок участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в такий спосіб:

- побачення з дитиною кожну 1-шу та 3-тю п`ятниці кожного місяця з 17:00 год. до 15:00 год неділі, без участі матері з можливим виїздом дитини до м. Біла Церква Київської області за адресою проживання батька;

- проведення канікулярних та святкових днів з можливим виїздом дитини до м. Біла Церква Київської області за адресою проживання батька;

- необмежене спілкування з дочкою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою;

- побачення кожен день народження дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 кожного року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідачки на його користь понесені ним судові витрати.

Відзив на позовну заяву

16.04.2021 року до суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_2 , в якому вона позовні вимоги визнає частково.

Вказує, що між нею та позивачем виник конфлікт з приводу його наміру спілкування з дитиною. Так, у лютому 2019 році ОСОБА_1 силою забрав дитину, попри заперечення та страх доньки, машиною забрав дівчинку, і відповідач вимушена була звернутися до органів поліції, які повернули дитину.

Такі дії батька завдали дочки психоемоційний стрес та страх, після цих обставин вона сама уникає спілкування з батьком, боїться повторення такої ж ситуації.

Мати позивача влаштувала сварку з відповідачкою ОСОБА_2 , під час якої ображала останню у присутності дитини, через що дитина розхвилювалася та злякалася.

Неодноразово вона зверталася до правоохоронних органів.

Після 25.07.2020 року позивач жодного разу до дитини не приїжджав. Таким чином, його доводи, що йому чиняться відповідачем перешкоди у побаченні з дочкою ОСОБА_4 , не відповідають дійсності.

Судовим наказом, виданим Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області від 16.05.2019 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дитини. Згідно довідки-розрахунку по аліментам від 27.03.2020 №59666 станом на 01.03.2020 року зі сплати аліментів існує заборгованість 25 230,00 грн, які він сплатив тільки під час розгляду вищезазначеної цивільної справи.

Поведінка батька свідчить про тимчасову, мінливу, заінтересованість батька щодо дитини.

Відповідач не заперечує проти позовних вимог в частині проведення зустрічей батька з дитиною під час канікул та у святкові дні, однак після узгодження часу з відповідачем та тільки за її участі; не заперечує проти позовних вимог щодо побачення позивача з дочкою кожного дня її народження до досягнення нею повноліття, однак з обов`язковою участю матері. Така позиція відповідача обґрунтовується тим, що через раніше зазначену поведінку позивача у дитини сформувався відносно нього психологічний бар`єр. Дитина боїться повторення ситуації з її викраденням. Тим більше, що позивачем упродовж з 2019 року до теперішнього часу так і не відновлений психологічний контакт з дитиною (том1 а.с.75-80).

Відповідь на відзив

11.05.2021 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив, в якому він зазначає, що відповідачка поїхала з м. Біла Церква нікому не повідомивши, відірвала дитину від батька чим завдала йому сильних душевних страждань.

Місто ОСОБА_5 знаходиться достатньо далеко від ОСОБА_6 , що позбавляє позивача можливості у повній мірі займатися вихованням дитини та бачитися з нею в будь-який час.

Відповідач в категоричній формі не сприйняла бажання батька спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні.

Дитина зазнає впливу матері і боїться засмутити маму.

Наданий Олександрійською міською радою висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_7 , не відповідає вимогам порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866, зокрема під час складання даного висновку працівниками служби у справах дітей взагалі не відвідувались ні мати, ні дитина за місцем проживання.

Дитина є малолітньою і її думка є ситуативною, а не суб`єктивною. Відповідачка наполягає на тому, що побачення батька з донькою повинні відбуватися у її присутності, а також на нейтральній території, визначеній батьками, без можливості виїзду за межі міста Олександрія Кіровоградської області, пояснюючи це тим, що між батьком ОСОБА_8 та дитиною існує психологічний бар`єр, для подолання якого необхідний час. Зважаючи на поведінку відповідачки, яка вбачається навіть з відзиву на позовну заяву, а також очевидне небажання навіть допустити спілкування батька з дитиною, присутність матері при зустрічах батька з дитиною буде негативно впливати на їх стосунки та налагодження необхідного контакту батька з дитиною (том1 а.с.133-138).

Судове рішення

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 березня 2024р позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, задоволений частково.

Визначений наступний спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- необмежено, засобами телефонного чи електронного зв`язку за згодою доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- перші двадцять зустрічей кожної І та ІІІ суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у присутності матері ОСОБА_2 , в громадських місцях;

- в подальшому кожної І та ІІІ суботи місяця з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв. у присутності матері ОСОБА_2 , місце побачень визначити по домовленості між батьками з урахуванням інтересів дитини;

- у період хвороби дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем її фактичного знаходження (проживання, лікування);

- надати можливість щорічно зустрічатися та спілкуватися з донькою не менше двох годин протягом дня у день народження позивача 16 листопада, у день народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, Великдень, Трійця, День незалежності України) за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій узгодженій сторонами території, у присутності матері ОСОБА_2 ;

- деталі зустрічей попередньо узгоджувати (не менше ніж за добу) з матір`ю ОСОБА_2 , за відсутності заперечень дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з врахуванням стану здоров`я дитини, графіку відвідування закладів освіти та гуртків, інших факторів, які можуть спричинити перешкоди зустрічам.

Суд обґрунтовуючи свій висновок вказав, що позивач має бажання та намір спілкуватися та виховувати доньку. Сталі особисті неприязні стосунки сторін/батьків дитини, не можуть впливати на спілкування доньки з батьком. Спосіб спілкування визначений, враховуючи перш за все інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами відносин сторін та міркувань сторін, вік дитини та режим розпорядку її дня. Принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участі у її вихованні, відсутність обставин, які б унеможливлювали реалізацію права батька на спілкування з донькою, необхідність спілкування дитини як з матір`ю, так і з батьком, сторони не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, тому суд дійшов висновку обґрунтованість позовних вимог і підлягають частковому задоволенню.

Додаткове рішення

Адвокатом Харутою В.А., яка діє в інтересах відповідачки ОСОБА_2 18.04.2023р подана заява про ухвалення додаткового щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10000 грн.

27.03.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Коннова Н.І. подала заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення. Так як відповідачем не підтверджено заявлений розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Додатковим рішенням від 28 березні 2024р стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 та адвокат, яка діє в його інтересах ОСОБА_9 , подали апеляційну скаргу, якою просять рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 березня 2024 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 скасувати повністю та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

Додаткове рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 березня 2024р скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування скарги вказано, що судом не надана оцінка діям відповідача у перешкоді спілкування батька з донькою. Суд не з`ясував причину відсутності психологічного контакту у дитини з батьком.

Суд безпідставно прийшов висновку щодо спілкування позивача з донькою лише у присутності матері. Встановлення графіку зустрічей у присутності матері, не сприятиме налагодженню відносин, при цьому що заявлялося про встановлення побачень, а не можливість зустрічей.

Дитина у 12 років може проводити час з батьком у відсутності матері, так як в присутності останньої дівчинка почувається напружено, боїться засмутити маму.

Суд не врахував, що батько, який проживає на відстані також має право на особисте спілкування з дочкою. Між батьками має існувати справедлива рівновага.

Щодо додаткового рішення вказано, що позов задоволено частково, а тому судові витрати повинні бути покладені на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався

Рух справи

Ухвалою суду від 14.06.2024 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою від 05.07.2024 року призначено справу до судового розгляду на 27 серпня 2024р.

Протоколом від 27.08.2024р встановлена неможливість автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Судовими ухвалами задоволені заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ; представника ОСОБА_2 - адвоката Харути Вікторії Анатоліївни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи, висловлені у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Сторони у суді апеляційної інстанції підтримали свої доводи та позиції щодо вирішеного спору, аналогічно виказаному у суді першої інстанції.

Сторона апелянта наполягала на збільшенні часу спілкування батька з дитиною, враховуючи його відстань проживання, витрати часу необхідні на приїзд до м. Олександрія і занадто мало годин проведення з дочкою, який визначений судом.

Сторона відповідача наполягала на залишенні рішення без змін, просила звернути увагу на докази, якими доводяться відносини між батьком і донькою, що є підставою саме для встановлення зустрічей батька з дочкою у присутності матері.

Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах продовж восьми років, до 08.01.2019 року, що визнавалося сторонами у судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилася ОСОБА_3 , батьком якої є ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (том1 а.с.8).

Судовим наказом Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 398/1088/19 від 20.05.2019 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 29.03.2019 року, та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відділом ДВС ЦМУМЮ відкрито виконавче провадження №59435272 з примусового виконання вказаного судового наказу та станом на 01.03.2020 року за позивачем рахувалася заборгованість (том1 а.с.103).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/10907/19 від 04.11.2020 року визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 (том1 а.с.112-120).

Рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №257 від 08.05.2019 року визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому можливість побачень з донькою один раз на тиждень, а саме: у суботу з 10:00 год. по 12:00 год, з правом визначення часу побачень та зміни днів за взаємною згодою батьків, враховуючи інтереси дитини. Попереджено батьків про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини (том1 а.с.12, 184).

Позивач ОСОБА_1 працевлаштований в БЗШ №20 з серпня 2011 року та позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується відповідною характеристикою. Має повну вищу педагогічну освіту за спеціальністю «Педагогика і методика середньої освіти: фізична культура». За період перебування на посаді, зарекомендував себе як компетентний, професійно підготовлений спеціаліст, відповідальний, досвідчений педагог. Доброзичливий і товариський, завжди спокійний і врівноважений, виважено підходить до вирішення будь-якої ситуації, з повагою та розумінням ставиться до інтересів кожної дитини. Користується заслуженою повагою та авторитетом серед учнів, батьків і колег (том1 а.с.42).

Згідно висновку про психологічний стан малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2012 р.н. №52 від 16.11.2022 року, поданого Комунальною установою «Інклюзивно-ресурсний центр Олександрійської міської ради» у дівчинки велика прихильність до матері, за допомогою чи порадою вона звертається до неї, проективні методики показали, що дівчинка завжди займає позицію біля матері. При запитаннях про батька проявляє невротичність, замикається і її складно переключити на інший вид діяльності. У родині матері дитина адаптувалася, позитивно ставиться до вітчима, згадує старшого брата, який проживає окремо. У проективній методиці «Людина під дощем» у дитини виявлений страх, безвихідь, беззахисність, настороженість у спілкуванні з рідним батьком. У методиці Рене Жиля за «круглим столом» не бачить батька у своїй родині, замінює його іншими близькими людьми. Дитина постійно спілкується з матір`ю, у них довірливі стосунки, вони вміють взаємодіяти, розуміють один одного, знаходять спільну мову, хоча у дівчинки виражена тривожність, загальмованість, невпевненість. Об`єм спілкування з батьком обмежений, дівчинка відгороджується від нього, бо не знає чого очікувати, не розуміє вчинків та наслідків. На даний час дівчинка емоційно не готова до спілкування з батьком засобами телефонного зв`язку та застосуванням соціальних мереж. На даний момент дитина перебуває у тривожному стані, не розуміє подій і що від неї очікують, їй потрібен час щоб впоратися зі своїми емоціями та почуттями, розібратися у собі. Для цього їй потрібна допомога практичного психолога або психотерапевта. Дівчинка дуже емоційно реагує на запитання про батька, при згадці про нього червоніє і починає плакати. У дівчинки спостерігається порушення емоційної сфери, вона має психологічну травму і потребує часу для визначення власної позиції у проблемній ситуації, яка на даний час призводить до емоційного ступору та невизначеності. За допомогою асоціативних карт було визначено, що у дівчинки є ресурс, вона у кутньому може визначитися та впоратися з власними проблемами. Психологічний стан дитини на сьогодні - невизначеність, емоційна неврівноваженість (Том2 а.с.107-118).

Позиція апеляційного суду щодо оскаржуваного рішення та апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає повною мірою, а тому вимоги позданої відповідачем апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (1950) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2, ч. 8, ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Так, за ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип найкращих інтересів поширюється на всі дії, що стосуються дітей, і вимагає активних дій із захисту їхніх прав та сприяння їх зростанню та благополуччю, а також заходів з підтримки та надання допомоги батькам й іншим особам, які несуть щоденну відповідальність у питаннях реалізації прав дітей.

У ст. 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (ч. 1 - 3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися її здоров`я та розвиток, забезпечити здобуття нею загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 153 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ч. 1 3 ст. 157 СК України).

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Суд може не погодитися з висновком органу опіки і піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, очевидно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і ч. 4 ст. 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права.

Так у рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц зазначив, зокрема: «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі одного із батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, який за своєю природою та важливістю переважає інтереси батьків.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі особисті якості батьків.

Справа між сторонами виникла за наслідком реалізації батьківських прав, визначення порядку спілкування з малолітньою дитиною, усунення перешкод у спілкуванні батька з дочкою.

Спір тривалий, вирішувався у досудовому порядку, позивач звертався до уповноваженого органу, позитивних наслідків та налагодження спілкування та виховання з дочкою, не відбулося.

Між батьками дитини не досягнуто розуміння щодо реалізації своїх прав/обов`язків, зокрема, позивача, який з об`єктивних причин не може виконувати у повній мірі батьківські обов`язки та права.

ОСОБА_1 у 2019 році, майже одночасно після припинення сімейних відносин з відповідачкою та розуміння, що є перешкоди у спілкуванні з дочкою, звернувся з заявою до уповноваженого органу.

Так, рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області №257 від 08.05.2019 року визначено участь батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено порядок їх спілкування, а саме у суботу з 10.00 до 12.00 годин (т.1 а.с.12, 184).

Виконання даного рішення не відбувалося, тому ОСОБА_1 звернувся до суду за вирішенням спору, розширив вимогу про спосіб та порядок спілкування та зустрічей з дочкою.

Відповідач визнала позов частково, внесла свої погляди/міркування у порядок спілкування, який зажадав позивач. Обґрунтувала це відношенням дитини до батька, пояснила причини виникнення такого ставлення, наполягала на врахуванні інтересів дитини. Заперечувала, що становила перешкоди позивачеві, надала відповідні пояснення.

Суд першої інстанції з`ясувавши обставини спору, заслухавши позиції сторін, докази та головне врахувавши інтереси дитини, ухвалив рішення про часткове задоволення позову, обґрунтовано виходив з того, що між батьками неприязні стосунки, абсолютна неможливість вирішити питання про спілкування дитини з особливостями побажання/думки кожного з батьків. До виникнення спірних правовідносин призвели ряд конфліктів за участю дитини, яка відгороджується від спілкування з батьком, цьому свідчать об`єктивні докази.

Так, згідно висновку про психологічний стан малолітньої дитини ОСОБА_3 , 2012 р.н. №52 від 16.11.2022 року, поданого Комунальною установою «Інклюзивно-ресурсний центр Олександрійської міської ради», виходить, що дівчинка має велику прихильність до матері, завжди займає позицію біля матері. При запитаннях про батька проявляє невротичність, замикається і її складно переключити на інший вид діяльності. У проективній методиці «Людина під дощем» у дитини виявлений страх, безвихідь, беззахисність, настороженість у спілкуванні з рідним батьком. У методиці Рене Жиля за «круглим столом» не бачить батька у своїй родині, замінює його іншими близькими людьми. Об`єм спілкування з батьком обмежений, дівчинка відгороджується від нього, бо не знає чого очікувати, не розуміє вчинків та наслідків. На даний час дівчинка емоційно не готова до спілкування з батьком засобами телефонного зв`язку та застосуванням соціальних мереж. Дитина перебуває у тривожному стані, не розуміє подій і що від неї очікують, їй потрібен час щоб впоратися зі своїми емоціями та почуттями, розібратися у собі. Дівчинка дуже емоційно реагує на запитання про батька, при згадці про нього червоніє і починає плакати. У дівчинки спостерігається порушення емоційної сфери, вона має психологічну травму і потребує часу для визначення власної позиції у проблемній ситуації, яка на даний час призводить до емоційного ступору та невизначеності (Том2 а.с.107-118).

У суді першої інстанції 13.03.2024 року заслухана дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що стосунки з батьком погані, вона не хоче з ним спілкуватися, не має до нього довіри. Боїться, що не повернеться до мами. Коли батько телефонує, вона не бере слухавку, мама не забороняє їй, вона сама вирішила заблокувати батька в телефоні. До батька їхати не бажає, боїться спілкуватися з ним у відсутності матері.

За положеннями законодавства, орган який діє в інтересах дитини надав висновок, який суд не в повній мірі врахував.

Так, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Олександрійської міської ради, який діє в інтересах дитини, надав висновок №188/9/10/3 від 19.07.2021 року згідно якого вважають за доцільне визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши йому можливість побачень з донькою один раз на тиждень, а саме: у суботу з 10:00 год. по 12:00 год, з правом в подальшому побачень та зміни днів за взаємною згодою батьків, враховуючи інтереси дитини (т.1 а.с.182).

Суд першої інстанції вирішуючи спір, визначаючи частоту та тривалість спілкування батька з дочкою врахував об`єктивні обставини та докази, поміж поясненням сторін, які в силу особистого спілкування не змогли залишитися у дружніх відносинах, при цьому матір дитини, відповідачка у справі, усвідомлює важливість батька у житті дитини, не заперечує їх спілкуванню, але в інтересах дитини лише в іі присутності.

Суд врахував, усі доводи сторін, і якнайкраще в інтересах дитини визначив спосіб та час зустрічей батька з дочкою тривалістю у дві години з встановленою періодичністю, але у присутності матері. Так вирішено не тільки за наслідком письмових доказів, але і особистих пояснень дівчинки, яка в силу свого віку абсолютно свідомо розуміє участь та значення батьків і розумно виказує своє ставлення до них.

Апеляційний суд, прийнявши до уваги обставини спору, докази та положення як національного так і європейського права, дійшов висновку, що суд першої інстанції абсолютно правильно вирішив спір між сторонами.

Колегія суддів акцентує, що обставини життя учасників сімейних правовідносин, які враховуються як органом опіки та піклування так і судом під час вирішення питання щодо спілкування дітей та батьків, які проживають окремо, участь таких батьків у вихованні дітей, змінюються з плином часу.

Це дає підстави вважати, що раніше ухвалене органами опіки та піклування чи судом рішення з цих важливих питань з часом може не відповідати інтересам дітей та батьків, а тому ці відносини можуть бути врегульовані інакше, шляхом ухвалення нового рішення відповідно до змінених обставин.

Викладене дає відповідь на доводи апеляційної скарги щодо присутності матері під час зустрічей позивача з дочкою, а також тривалість побачень, так як дівчинці потрібен час, за позитивного сприяння обох батьків, налагодити відношення, довіру та прихильність до батька.

Позивач гарно характеризується, відносини між позивачем та його дитиною в той період, коли сім`я проживала разом були добрі, немає шкідливих звичок, має велике прагнення відновити стосунки з дочкою, тому системно відстоює та доводить своє право, відтак з часом може ставити питання про інший порядок спілкування з дочкою ОСОБА_4 . Головне відновлення довіри та відсутність побоювань з боку дитини, які під час побачень будуть нівелюватися присутністю матері.

Тому, колегія суддів дійшла висновку не змінювати встановлений судом першої інстанції порядок зустрічей/спілкування дитини з батьком, який на відміну від рішення органу опіки і піклування, більш розлого визначив такий порядок, з врахуванням святкових днів, релігійних та офіційних свят.

Особливо звернута увага і щодо думки дівчинки, однак небажання дитини спілкуватися з батьком та, вірогідно тимчасова відсутність прихильності, врахована, відтак в основу судового рішення покладена максимальна можливість відновити спілкування між батьком та донькою, через поступове/недовготривале спілкування. Такий висновок абсолютно не обмежує батьків, встановити за домовленістю і готовністю дівчинки, в подальшому новий порядок зустрічей.

Вищевикладене дає оцінку заперечень позивача в апеляційній скарзі щодо неможливості налагодити відношення з дочкою у присутності матері та тривалість по часу побачень.

Щодо не вирішення, на думку апелянта, вимоги про усунення перешкод, то саме за наслідком розгляду також і даної вимоги ухвалене судове рішення. Так, як спір стосувався способу та порядку зустрічей батька з дитиною, окремо висновок, яким би встановлювалися перешкоди відповідачки, з застосуванням відповідних наслідків відносно ОСОБА_2 , не здійснено, що повністю відповідає вимогам закону про вирішення таких спорів.

Щодо додаткового рішення

Сторона відповідача просила стягнути з позивача витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правничої (правової) допомоги №10 від 09.04.2021 року, договір про надання правничої (правової) допомоги №108 від 28.12.2023 року; детальний опис робіт виконаних адвокатом Харутою В.А. у процесі надання правової (правничої) допомоги ОСОБА_2 згідно з договорами, документ, який підтверджує оплату послуг адвокату на суму 10 000 грн. (квитанція серії ААІ №196847 від 15.04.2021 року на суму 6000 грн., квитанція серії ААК №198283 від 24.10.2022 року на суму 2000 грн., квитанція №192165144 від 29.02.2024 року на суму 1000 грн., квитанція №193534772 від 13.03.2024 року на суму 1000 грн.).

Однак суд, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню в частині стягнення з позивача на користь відповідача у відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн, що відповідатиме критеріям пропорційності, реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наданими доказами сторони відповідача, тривалістю та складністю спору, чисельністю судових засідань, обсягом задоволення позову, відтак відповідно до положень законодавства стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5000 грн.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Місцевий суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Про судові витрати

Так як апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то підстав для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції, немає.

Крім того, судові витрати, які поніс апелянт у зв`язку із переглядом справи в апеляційному порядку покладаються на нього з тих самих підстав.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 березня 2024 року,- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О. І. Чельник