Справа № 128/2725/24
Провадження № 2-о/127/565/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Гусара Ю. А.,

заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою та просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 2019 року по дату його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , за участі заінтересованої особи - ОСОБА_5 . Свою заяву мотивувала тим, ним вона з ОСОБА_6 познайомилася 02 травня 2019 року в колі друзів. Їхні стосунки почали стрімко розвиватися і вже з 18 травня 2019 року вона познайомила його зі своєю донькою та вони почали проживати разом як одна сім`я. Так як її перший чоловік помер, то дитина була позбавлена батьківською турботи, наразі ОСОБА_6 відразу став для неї як батько. Вони проживали однією сім`єю, разом виховували доньку, мали спільні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися ремонтом квартири, купували меблі та інші предмети побуту. Всі свята вони проводили в колі рідних та друзів, він спілкувався з її батьками та родичами, його знала вся її родина, вона ж в свою чергу має гарні стосунки з його матір`ю, сестрою, братом.

ОСОБА_6 проживав разом з нею в с. Вінницькі Хутори Вінницького району та був мобілізований в березні 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання. Заявник вказує, що вона з огляду на зміни в законодавстві щодо отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця має відповідне право, в разі якщо цей факт встановлено рішенням суду. З урахування викладеного, просила заяву задовольнити.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15 липня 2024 року справа передана за підсудністю до Вінницького міського суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 серпня 2024 року заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2024 року до участі в справі як заінтересовані особи залучені: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_7 , Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року (без винесення окремого процесуального документа із занесенням до протоколу судового засідання) задоволено клопотання про виклик свідків.

Заінтересована особа ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 , підтримала заяву ОСОБА_1 та не заперечувала проти її задоволення, про що подала відповідну заяву.

Міністерство оборони України надало свої пояснення та, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, вказувало, що для встановлення факту спільного проживання, особа повинна довести: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом та наявність взаємних прав та обов`язків. Також звертало увагу, що показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення цього факту.

Аналогічні пояснення надав і ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Інші заінтересовані особи своїх пояснень не надали.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені в порядку визначеному чинним законодавством.

Заінтересовані особи: ОСОБА_5 , Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_5 в своїх заявах просили розгляд справи провести в їх відсутність.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу.

В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо.

Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження.

Заявник вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» зі змінами визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту.

Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Наразі судом не встановлено наявність спору між суб`єктами про право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому заявник вірно звернулася в порядку окремого провадження.

Звертаючись з цією заявою, заявник наводить свої аргументи про те, що вона спільно проживала з загиблим в одній квартирі, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки тощо.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , показав, що він є другом сім`ї заявника. ОСОБА_1 познайомила його з ОСОБА_6 в травні 2019 року і відрекомендувала як свого чоловіка. Вони на той час знімали квартиру та одночасно робили ремонт в квартирі по АДРЕСА_1 , де зараз і мешкає заявниця. Згодом вони і переїхали в цю квартиру. Стверджує, що вони жили як сім`я у квартирі заявниці, мали спільний бюджет, вели разом господарство, здійснювали покупки, він користувався автомобілем ОСОБА_1 та займався його ремонтом. Все рідні, друзі та знайомі сприймали їх як сім`ю. ОСОБА_6 став для свідка також другом та, телефонувавши йому під час служби, останній постійно розпитував про заявницю та її доньку, піклувався про них. Поховали загиблого ОСОБА_6 на Львівщині, біля могили його батька.

Свідок ОСОБА_9 показала, що вона є подругою та колегою заявниці. Вказувала, що вони досить часто були одне в одного в гостях. З ОСОБА_6 свідок познайомилася в травні 2019 року як з чоловіком своєї подруги. Вони на той час спільно робили ремонт в квартирі, де зараз мешкає заявниця. ОСОБА_6 досить гарно ставився до її доньки, піклувався про неї, займався її вихованням, часто забирав зі школи. Вони жили як одна сім`я, завжди спільно відпочивали, мали спільні кошти, разом придбавали речі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він є сусідом ОСОБА_1 та загиблого ОСОБА_6 . Знає їх з початку 2020 року, він на той час також проводив ремонт в своїй квартирі по сусідству з заявником. Для свідка вони були сім`єю, мали спільний бюджет, разом відпочивали, спільно проводили вільний час, турбувалися одне про одного. ОСОБА_6 гарно ставився і до доньки заявниці.

Допитана як свідок ОСОБА_11 , яка є сусідкою заявниці, показала, що знала ОСОБА_6 з грудня 2021 року. Свідок з того часу проживає по сусідству та завжди їх сприймала як сім`ю та була досить здивована, що вони офіційно не перебувають в шлюбі. Вони завжди були разом, спільно відпочивали, придбавали речі, ходили в гості, виховували доньку заявниці.

Заявниця також надала цілий ряд письмових доказів щодо отримання послуг та придбання товарів, зокрема для проведення ремонтних робіт.

Відповідно до довідки Вінницько - Хутірського старостинського округу від 02 липня 2024 року №478 ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 06 травня 2020 року до дня смерті.

Відповідно до довідки Вінницько - Хутірського старостинського округу від 02 липня 2024 року №479, згідно акту від 02 липня 2024 року, ОСОБА_6 проживав разом ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та вони були пов`язані спільним побутом (сімейні відносини).

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою ОСОБА_1 від шлюбу з ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заявниця ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з вересня 2020 року.

ОСОБА_6 , уродженець с.Ясениця Турківського району Львівської області, 15 березня 2022 року був мобілізований до лав Збройних Сил України, повістка видана ІНФОРМАЦІЯ_4 та містить адресу проживання ОСОБА_6 : АДРЕСА_2 .

Анкета військовослужбовця ОСОБА_6 містить відомості про ОСОБА_1 , як його цивільну дружину.

ОСОБА_6 розлучений (рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 грудня 2016 року в справі №442/644/16-ц). Від шлюбу він мав двоє дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Окрім цього, судом досліджено ряд поданих заявницею світлин зі спільного відпочинку та спільної присутності заявника із загиблим ОСОБА_6 , її доньки, друзів у певних місцях: на відпочинку, в громадських місцях, на святкуванні, а також переписку особистого характеру заявниці з ОСОБА_6 ( ім`я контакту « ОСОБА_14 »).

ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія лікарського свідоцтва про смерть №1365 від 26 червня 2024 року, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 02 липня 2024 року).

Офіційна сторінка старости Вінницько - Хутірського старостинського округу в Facebook містить допис скорботи про загибель ОСОБА_6 , як земляка, який останні роки проживав в громаді та звідки й був мобілізований до лав ЗСУ.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, суд установив, що заявниця ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_6 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджується, визнанням цієї обставини і матір`ю загиблого, встановленням даних про те, що такі особи проживали разом в одній квартирі; придбанням товарів та отриманням послуг, які, враховуючи властивості речей та отриманих послуг, здійснювались заявником та загиблим не для власних, індивідуальних потреб, а для спільного користування; підтримуванням одне одного фінансово, пов`язаністю спільним побутом.

Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю.

Ні заявник, ні ОСОБА_6 після розірвання шлюбу не перебували в інших шлюбах.

За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 76, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319, 352,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з травня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в інтересах яких діє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений 12.11.2024.

Суддя: