Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/1271/19
номер провадження 2/695/36/24

14 червня 2024 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
представника позивача адвоката Прокіпчук О.Б.,
представника відповідача адвоката Назаренка С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Яна Іванівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про захист прав споживача, визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення вкладів та відсотків по них,
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживача, визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення вкладів та відсотків по них.
Позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивує тим, що він є спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька ОСОБА_2 , який проживав до дня своєї смерті в м. Севастополь Автономної Республіки Крим. За свого життя ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали договір банківського вкладу, на якому були розміщені грошові кошти, що належали спадкодавцю. Після смерті свого батька позивач спадщину прийняв та 15.01.2016 р. приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. на підставі заяви позивача заведена спадкова справа. Однак належним чином оформити свої спадкові права на грошові вклади позивач немає можливості, оскільки за повідомленням банку, через події в країні банк не здійснює свою діяльність в Автономній Республіці Крим, тому відмовляється надавати інформацію про вклади померлого. У зв`язку з цим неможливо встановити склад спадкового майна, адже на запит нотаріуса про наявність у банку грошових внесків, відповідач відмовився надавати інформацію, у зв`язку з чим нотаріусом 23.04.2020р. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Також, за повідомленням банку, у зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банку на цій території до положень Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком щодо зобов`язання банку виплатити кошти за договорами банківських вкладів. Відповідно до цих змін подальша взаємодія клієнта з банком здійснюється із ТОВ «ФК «Фінілон». Оскільки ОСОБА_2 письмових заперечень відносно переведення банком на ТОВ «ФК «Фінілон» боргу за договорами банківського вкладу, які є предметом спору у даній справі, не надав, то обслуговування договорів було переведено до ТОВ «ФК «Фінілон», що виключає банк як відповідача у справі.
Ухвалою судді від 05.06.2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.
У квітні 2020р. відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Кримська філія ПАТ КБ «Приватбанк» самостійно вела облік банківських та інших операцій, складала та подавала звітність державним органам, самостійно забезпечувала збереження документів. Окупаційна влада в АР Крим у травні 2014р. фактично здійснила конфіскацію частини майнового комплексу банку, у тому числі усіх банківських документів, договорів, приміщень банку, банкоматів, тощо. У зв`язку з цим доступ до первинних документів клієнтів Кримського РУ ПАТ КБ Приватбанк є обмеженим. Разом із тим у процесі розгляду цієї справи є важливим дослідження оригіналів договорів чи касових документів, що підтверджують факт внесення коштів на банківські рахунки, однак позивач не надав жодних договорів банківського вкладу, квитанцій про внесення грошових коштів на банківські рахунки чи інших доказів на підтвердження факту виникнення між ОСОБА_2 та банком правовідносин з банківським вкладом, таким чином вказані позовні вимоги є необґрунтованими.
Крім відзиву відповідач у жовтні 2021р. надав письмові пояснення, відповідно до яких між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» був укладений договір переведення боргу від 17.11.2014р., за яким відбулось переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договорами, в тому числі, які є предметом спору у даній справі, а тому належним відповідачем у даній справі має бути ТОВ «ФК «Фінілон».
Ухвалою суду від 18.10.2023р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ТОВ «ФК «Фінілон». 20.02.2024р. підготовче провадження по даній справі закрито.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Прокіпчук О.Б. підтримала позовні вимоги та вказала, що позивач у зв`язку із подіями в країні мусив спішно виїжджати з АР Крим, у зв`язку із чим не мав змоги зібрати усі необхідні документи щодо прав на спадщину після смерті свого батька. ТОВ «ФК «Фінілон» не може бути належним правонаступником у договорах банківських вкладів оскільки немає ліцензії про надання банківських послуг, а тому дії банку нібито про перехід боргу не мають жодного правового наслідку. Відповідач зобов`язаний виконати свої обов`язки з повернення банківського вкладу та в порядку ст. 625 ЦК України повинен відшкодувати заподіяні позивачу збитки.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що у порядку ст. 520 ЦК України відповідач запитував згоду на переведення боргу за договором до ТОВ «ФК «Фінілон». Оскільки жодних заперечень відповідачу не надходило то борг переведений, а тому вимоги до банку є безпідставними.
Третя особа по справі, без самостійних вимог: приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Шипович Я.І. у судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву у якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, вирішення позовних вимог поклала на розсуд суду.
Представник третьої особи, без самостійних вимог ТОВ «ФК «Фінілон» у судове засідання не з`явився, жодних клопотань, пояснень чи заперечень суду не надав, хоча про час та місце розгляду справи, а також суть позовних вимог був повідомлений належним чином, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, ухвали суду про витребування доказів від 18.10.2023р. не виконав.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступних висновків.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд керуючись ст. 12 та ст. 13 ЦПК України здійснює розгляд справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Таким чином суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам здійснює розгляд справи в межах заявлених позовних вимог.
Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження (серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь, що стверджується свідоцтвом про смерть, який видано 06.12.2013р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції у м. Севастополі, серія НОМЕР_2 .
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.12.2015р. ОСОБА_1 визначено додатковий строк тривалістю в один місяць для прийняття спадщини.

За повідомленням приватного нотаріуса Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. за заявою ОСОБА_1 про прийняття спадщини заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , що стверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, № витягу 42686368.

Постановою від 23.04.2020р. приватний нотаріус Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески, які знаходяться на зберіганні в АТ КБ «Приватбанк», після смерті батька ОСОБА_2 .. Із змісту вказаної постанови вбачається, що у приватного нотаріуса заведена спадкова справа №2-2016 за заявою сина спадкодавця ОСОБА_1 .. На запит нотаріуса про наявність грошових коштів АТ КБ «Приватбанк» зазначив, що банк не здійснює свою діяльність на території Автономної республіки Крим. Оскільки нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину перевіряє склад спадкового майна, для чого витребовуються відповідні документ, то в даному випадку склад спадкового майна залишається нез`ясованим, що і стало причиною вказаної відмови.

Із доданої до матеріалів справи копії договору про переведення боргу від 17.11.2014р., укладення якого підтверджено письмовими поясненнями відповідача, які отримані судом 12.10.2021р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» укладений договір про переведення боргу, відповідно до змісту якого останній взяв на себе зобов`язання по виконанню обов`язків з виплати грошових кошті, які виникли на основі депозитних договорів і боргів банківського обслуговування.

Згідно з витягом з додатку №1 до вказаного договору про переведення боргу договір ОСОБА_2 за № SAMDNFF28, баланс на якому складає 5380.61 грн. переданий до ТОВ «ФК «Фінілон». Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 27.09.2021р., грошові кошти ОСОБА_2 перераховані на рахунки ТОВ ФК «Фінілон».

Відповідно до письмових пояснень АТ КБ «Приватбанк» інші рахунки ОСОБА_2 , зокрема електронні ощадні книжки є припиненими, а кошти по ним виплачені через касу. Оскільки позивач, уточнивши свої позовні вимоги не ставить питання щодо вказаних електронних ощадних книг, то суд досліджує докази лише в межах пред`явленого позову.

Суд зауважує, що ні АТ КБ «Приватбанк», ні ТОВ ФК «Фінілон» не надали суду копій договору депозиту № SAMDNFF28, а також інформацію щодо нього, зокрема строк дії договору, суму вкладу за договором, розмір ставки процентів за договором, тощо.

Ухвали суду про витребування доказів вказаними учасниками залишились проігнорованими.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи з урахуванням наявних у справі доказів суд вказує про наступне.

Щодо заяв АТ КБ «Приватбанк» про переведення боргу.

Відповідно до даних вказаного вище Договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з урахуванням додаткової угоди до Договору від 18 листопада 2014 року), укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "ФК "Фінілон", та електронного Додатку №1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до Договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, переведено борг перед ОСОБА_2 у розмірі 5380.61 грн. на ТОВ "ФК "Фінілон".

Отже, правовідносини щодо депозитних договорів та договорів банківського обслуговування з ОСОБА_2 існують, а банк володіє інформацією щодо останніх не дивлячись на вказівки банку про повну втрату усіх документів з банківського обслуговування в АР Крим.

Надання послуг з розміщення вкладу (депозиту) здійснює саме банк як юридична особа, а не його структурні одиниці (відділення, філії). Проте, якщо структурній одиниці надано відповідні повноваження (згідно з положенням, статутом, довіреністю), то вона має право укладати договори від імені банку. Стороною за договором у таких випадках є банк, а не його структурна одиниця.

Таким чином, оскільки стороною договору є ПАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк»), то згідно чинного законодавства, яке регулює цей вид правовідносин, зобов`язання за договорам має виконувати саме ПАТ КБ «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») як юридична особа, а не його Кримська філія. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов`язків по укладених і дійсних договорах.

Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач та третя сторона ТОВ "ФК "Фінілон" без зазначення поважних причин не надали суду вказаний вище договір депозиту, а доводи позивача не можуть відхилятися судом через те, що він не має примірника такого договору, оскільки останній не є його стороною, не брав участі в його укладенні, а тому може не володіти вказаним договором на відмінну від банку, який є стороною договору, брав на себе відповідні права та обов`язки по виконанню договору та не може бути звільненим від виконання взятих обов`язків навіть через фактичну відсутність договору.

Разом із тим, передбачені статтею 205 ЦК України положення про мовчазну згоду не можуть бути застосовані до даних правовідносин, оскільки відповідачем не доведено наявність згоди ОСОБА_2 при укладенні договору депозиту на заміну іншої сторони договору в односторонньому порядку, тобто без його згоди.

На безпідставність доводів банку щодо переходу боргу до ТОВ ФК «Фінілон» неодноразово вказував Верховний Суд.

У постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19 (провадження № 61-1297св22) Верховний Суд зазначив, що законодавець встановлює обмеження на заміну боржника у зобов`язанні поза волею кредитора. Такий підхід має на меті убезпечити кредитора від непередбачуваного та неочікуваного ризику невиконання зобов`язання внаслідок заміни особи боржника. Необхідність отримання згоди кредитора на переведення боргу зумовлена тим, що особа боржника завжди має істотне значення для кредитора. При вступі в договірні відносини кредитор розраховував на отримання виконання з огляду на якості конкретного боржника (здатність виконати обов`язок, платоспроможність, наявність у боржника майна тощо). Для породження переведенням боргу правових наслідків необхідним є існування двох складових: по-перше, вчинення договору (двостороннього правочину) між новим та первісним боржниками, причому такий правочин має вчинятися у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання; по-друге, надання кредитором згоди на переведення боргу. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу не зумовлює нікчемності договору про переведення боргу між новим та первісним боржниками. Відсутність згоди кредитора на переведення боргу свідчить, що договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не створив правових наслідків для кредитора, тобто не відбулося переведення боргу.

У постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження № 61-14093св20) та від 14 квітня 2021 року у справі № 757/61159/19-ц (провадження № 61-14467св20), в яких вирішувався спір між вкладниками та АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, вказано, що доводи касаційної скарги про те, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, з посиланням на те, що 17 листопада 2014 року банк уклав з ТОВ «ФК «Фінілон» договір, за яким фінансова компанія стала боржником за спірними договорами банківського вкладу, є безпідставними, оскільки банк не довів, що такий договір було укладено зі згоди вкладника, що було його процесуальним обов`язком відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України. Посилання заявника на те, що зміна боржника у зобов`язанні відбулася належним чином, оскільки від позивача жодних письмових заперечень на адресу банку не надходило, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать статті 520 ЦК України, відповідно до якої боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

У постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 757/64382/17 (провадження № 61-9229св21), від 02 листопада 2021 року у справі № 757/45304/19-ц (провадження № 61-3221св21), від 10 листопада 2021 року у справі № 757/50904/17-ц (провадження № 61-9151св21), від 11 листопада 2021 року у справі № 183/3248/16 (провадження № 61-3971св21), в яких також вирішувався спір між вкладниками та АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів, зазначено, що відповідно до наданого витягу пунктом 1.1.7.59 Умов та Правил визначено, що згода клієнта отримується за принципом мовчазної згоди (стаття 205 ЦК України). Згідно зі статтею 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Стаття 520 ЦК України передбачає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. В будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: а) боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; б) третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; в) кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника.

Тому аргументи банку щодо неналежного відповідача, є неспроможними, оскільки саме АТ КБ «Приватбанк» є боржником за договорами банківського вкладу, а отже, й належним відповідачем, що відповідає правовій позиції у подібних правовідносинах, викладеній Верховним Судом у вищезгаданих постановах.

Щодо права ОСОБА_1 на спадкування за законом на вклад.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи.

Частиною 1 та 2 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено вище, ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , тобто відноситься до першої черги права на спадкування за законом.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1228 ЦК України вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1269 ЦК України).

Смерть однієї зі сторін зобов`язання за загальним правилом не призводить до припинення зобов`язання. У такому разі відбувається перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців.

Як вбачається із матеріалів даної справи позивач є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька, останній заповіту не склав, дані про наявність розпорядження банку відсутні, а тому спадкування здійснюється за законом.

Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріуса. Згідно даних, які є у матеріалах справи позивач є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину.

Постановою нотаріуса у оформленні його спадкових прав на вказаний вклад відмовлено, оскільки відповідач не надав інформацію нотаріусу щодо об`єму спадкового майна. Таким чином позивач має право на захист своїх прав в судовому порядку.

Оскільки зобов`язання за договором вкладу, укладеним між банком та померлим ОСОБА_2 не пов`язані з особою вкладника, а тому не припинилися у зв`язку з його смертю, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права в порядку спадкування за законом на вклад, оскільки до спадкоємця вкладника переходить право на вклад у банку.

Докази, які спростовують вказані вище обставини в матеріалах справи відсутні.

Щодо вимог позивача про розірвання договору банківського вкладу, стягнення боргу, інфляційних витрат та 3% річних.

Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Як зазначалося вище право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Оскільки сторонами договору банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор), а зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, таке зобов`язання відповідача не припиняється внаслідок смерті вкладника, входить до складу спадщини та триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям.

Таким чином виплата вкладу спадкоємцю проводиться на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом, а відповідно позивач має право на пред`явлення вимоги про сплату вкладу тільки після отримання свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки позивач не отримав документу для підтвердження права власності на спадкове майно, а саме грошових коштів на депозитному (картковому) рахунку то, відповідно, не набув прав на грошові кошти, що розміщені на депозитному (картковому) рахунку.

Отже, позовні вимоги про розірвання договорів, стягнення штрафних санкцій, встановлених ст. 625 ЦК України є передчасними, оскільки позивач на даному етапі не набув законних прав вимоги повернення банківського вкладу, таким чином у задоволенні цієї частини вимог позивачу слід відмовити.

Дослідивши встановлені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а оскільки при подачі позову позивач судовий збір не сплачував, то останній підлягає стягненню із відповідача на користь держави у розмірі, який був на момент пред`явлення позову, тобто 768 грн. 40 коп.

Керуючись статтями 4, 12-13, 81-82, 89, 141, 258-259, 263-266, 352, 354-355 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про захист прав споживача, визнання права власності на вклад в порядку спадкування, стягнення вкладів та відсотків по них задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 його батька ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на грошовий вклад в АТ КБ «Приватбанк» за договором банківського вкладу №SAMDNFF28, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути із Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» () на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 24 червня 2024 року.

Суддя : Середа Л.В.