П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року м. Київ

Справа № 359/6292/22

Провадження № 22-ц/824/14014/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 02 жовтня 2024 року

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом Тітовим Олегом Михайловичем, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухваленого у складі судді Чирка С.С. 30 травня 2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухваленого у складі судді Чирка 17 червня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання спадкового договору недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивачки ОСОБА_4 .. Спадкоємців першої черги у спадкодавця на час відкриття спадщини немає. Спадкоємцями другої черги є ОСОБА_1 і ОСОБА_5 .

Позивачка вказувала, що 10 червня 2022 року вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво на право на спадщину вона не змогла, оскільки відповідно до спадкового договору від 07 липня 2021 року, укладеного між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , право власності на будинок та земельну ділянку перейшло до відповідачки.

Посилаючись на те, що у спадковому договорі від 07 липня 2021 року допущено помилку в даті народження ОСОБА_4 , де замість « ІНФОРМАЦІЯ_2 » зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та те, що на момент укладення вказаного договору ОСОБА_4 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, ОСОБА_1 просила встановити факт належності спадкового договору відчужувану ОСОБА_4 та визнати цей договір недійсним.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2022 року заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження будинку, вартістю 615 580,00 грн та земельної ділянки з кадастровим номером :01:042:0071, вартістю 301 940,00 грн, що розташовані на

АДРЕСА_1 .

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_5 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання спадкового договору недійсним. Вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2023 року до участі у справі залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року витребувано в Бориспільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, які містять інформацію щодо реєстрації народження, укладення шлюбу та смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце реєстрації: с. Іванків Бориспільського району Київської області.

Витребувано в приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області (далі - приватний нотаріус) Науменко Л. Г. копії нотаріальної справи щодо укладання 07 липня 2021 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 спадкового договору, зареєстрованого в реєстрі за номером 1459, щодо житлового будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року призначено у справі посмертну судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам Київського обласного психіатрично-наркологічного медичного об`єднання.

На вирішення експертизи поставлено такі питання:

1) Чи могла ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час складання та посвідчення спадкового договору 07 липня 2021 року з урахуванням стану її здоров`я, віку та поведінки розуміти та усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки та керувати ними?

2) чи страждала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на будь-який психічний розлад, нервове потрясіння або психічне захворювання станом на момент укладання спадкового договору 07 липня 2021 року?

3) якщо так, то чи могла ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в силу психічного розладу, нервового потрясіння або психічного захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент укладення спадкового договору 07 липня 2021 року?

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статями 384, 385 КК України за дачу за відомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

Вирішено питання про витрати за проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Провадження у справі зупинено на час проведення посмертної судово-психіатричної експертизи.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2023 року про призначення експертизи залишено без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 червня

2023 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що посилання заявника на те, що проведення експертизи в Київському обласному психіатрично-наркологічному медичному об`єднанні буде сприяти дотриманню розумних строків розгляду справи, є суб`єктивним

і таким, що не виключає факту проведення експертизи в КНП КОР ОІІНМО з таким

ж дотриманням розумних строків розгляду справи. Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то суд вказав, що вони фактично зводяться до не згоди апелянта

з ухвалою суду першої інстанції та суб`єктивної її переоцінки.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2024 року поновлено провадження у справі.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи:

ОСОБА_3 , приватний нотаріус Науменко Л. Г., про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання спадкового договору недійсним задоволено частково.

Визнано спадковий договір від 07 липня 2021 року, який укладено між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Науменко Л. Г. та зареєстрований в реєстрі за номером 1460, 1461 щодо житлового будинку

з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, площею 0,1522 га,

з кадастровим номером :01:042:0071 на АДРЕСА_1 недійсним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9 919,50 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, врахувавши висновок судово-психіатричного експерта КНП КОР «ОПНОМО» від 15 березня 2024 року № 353-ц/45-ц, виходив із того, що оскаржуваний правочин був вчинений

ОСОБА_4 , яка на момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та керувати ними, а тому він на підставі частини першої статті 225 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Врахувавши те, що дата народження ОСОБА_4 саме ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зазначена в повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб повністю співпадає із датою її народження, яка зазначена

в оскаржуваному договорі, суд відмовив у задоволенні позову в частині вимог про становлення факту належності правовстановлюючого документа.

Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року доповнено рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2024 року таким абзацом, стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 33 024,30 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що у резолютивній частині рішення від

30 травня 2024 року суд не вирішив питання про судові витрати, а саме щодо витрат пов`язаних з проведенням експертизи, а тому відповідно до статті 270 ЦПК України

є підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

28 червня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Тітов О. М. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року і ухвалити у справі нове рішення, яким

в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального, що призвело до неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 28 червня 2024 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 липня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою адвокатом

Тітовим О. М., на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

30 травня 2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Науменко Л. Г., про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання спадкового договору недійсним.

17 липня 2024 року матеріали справи надійшли о Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року справу призначено до розгляду з викликом учасників справи.

12 серпня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона заперечувала проти доводів апеляційної скарги та заперечувала проти призначення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Тітов О.М., підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мельник О.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

У частинах першій - третій статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише

у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

30 травня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Науменко Л. Г., про встановлення факту належності правовстановлюючого документа в апеляційному порядку не оскаржується, тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України апеляційний суд його в цій частині не перевіряє.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, урахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, запереченні на відзив, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько зазначений ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 . Ця обставина підтверджується копією повторного свідоцтва про народження від 05 грудня 1969 року серії НОМЕР_1 (т. 1, а. с. 9).

ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батько зазначений ОСОБА_8 , мати - ОСОБА_9 . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження від 30 січня 1951 року серії НОМЕР_2 і повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (т. 1, а. с. 115, 157, 158).

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 21 березня 1973 року ОСОБА_11 зареєстрував шлюб у виконавчому комітеті Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області з ОСОБА_10 (прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_12 ) (т. 1, а. с. 155, 156).

01 липня 1978 року ОСОБА_13 і ОСОБА_7 зареєстрували шлюб в Іванківській сільській раді Бориспільського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 01 липня 1978 року серії НОМЕР_3 (т. 1, а. с. 10).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , виданим виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району 27 лютого 2012 року ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1, а. с. 12).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району 13 грудня 2013 року, ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 (т. 1, а. с. 11).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:042:0071 площею 0,1522 га за цією ж адресою (т. 1, а. с. 182-190).

07 липня 2021 року між ОСОБА_4 (відчужувач) і ОСОБА_2 (набувач) укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Науменко Л. Г. і зареєстрованого в реєстрі за номером 1459, за умовами якого набувач зобов?язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача (матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після його смерті) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:042:0071, площею 0,1522 га, з цільовим призначенням для будівництва

і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно). Набувач зобов?язаний виконувати такі розпорядження відчужувача: у строки, зазначені у квитанціях чи будь-яких інших платіжних документах, за рахунок коштів набувача сплачувати платежі, що стосуються будинку як предмета цього договору, а також вартість послуг за користування електроенергією та телефонним зв?язком; не рідше одного разу на тиждень робити вологе прибирання будинку; організовувати його безперебійне забезпечення продуктами харчування, за власні кошти забезпечувати відчужувача усіма видами лікарняної допомоги та ліками (за рецептами лікарів) незалежно від їх вартості, залучати для консультацій лікарів за фахом або інших спеціалістів з медичних питань; протягом весняно-осіннього періоду власними силами або за допомогою залучених осіб обробляти земельну ділянку, що є предметом цього договору, вживати заходів для знищення бур?янів та шкідників садово-городніх культур (т. 1, а. с. 17, 18).

В матеріалах справи є копії квитанції з магазину ритуальних послуг, аптек, за спожитий газ, спожиту електроенергію за період з серпня 2021 року до лютого 2022 року (т. 1, а. с. 122-131).

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Бориспільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

15 лютого 2022 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 1, а. с. 12). Це також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т. 1, а. с. 159, 160).

07 липня 2021 року ОСОБА_15 подала заяву приватному нотаріусу

Науменко Л. Г. про згоду на призначення особою, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору за якою їй відомо про намір ОСОБА_4 укласти

з ОСОБА_2 спадковий договір, предметом якого буде виконання розпоряджень ОСОБА_4 (матеріального та нематеріального характеру як за життя, так і після її смерті) з набуттям після її смерті права власності на майно ОСОБА_4 , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами

АДРЕСА_1 та земельну ділянку кадастровий номер :01:042:0071, площею 0,1522 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний договір передбачатиме призначення особи, яка буде здійснювати контроль за його виконанням. Цією заявою вона погодилась

з пропозицією ОСОБА_4 на призначення її особою, яка на безоплатній основі буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору, незалежно від обсягу повноважень, які вона повинна реалізовувати (т. 1, а. с. 133).

Із заяви ОСОБА_15 від 22 лютого 2022 року, адресованої приватному нотаріусу Науменко Л. Г., відомо, що вона є особою, яка здійснювала контроль за виконанням спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Науменко Л. Г. 07 липня

2021 року та підтверджує, що ОСОБА_2 виконала повністю свої зобов?язання за зазначеним договором за життя відчужувача ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після її смерті (т. 1, а. с. 133).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНОМО» від 15 березня 2024 року № 353-ц/45-ц, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання та підписання спадкового договору від 07 липня 2021 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад-судинну атеросклеротичну деменцію з психотичними включеннями, F 01.804 за МКХ-10. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання та підписання спадкового договору від 07 липня 2021 року не могла розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (т. 2, а. с. 93-96).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним

і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача (ст. 1302 ЦК України).

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною першою статті 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 225 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Норми статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд має призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін.

Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19) вказав, що підставою для визнання правочину недійсним згідно з частиною першою статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 2-25/11 (провадження № 61-7816св23).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта відділення амбулаторних судово-пстхіатричних експертиз КНП КОР «ОПНОМО» від 15 березня 2024 року № 353-ц/45-ц ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання та підписання спадкового договору від 07 липня 2021 року страждала на хронічний, стійкий психічний розлад-судинну атеросклеротичну деменцію з психотичними включеннями, F 01.804 за МКХ-10. Ступінь виразності психічних розладів був такий, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час складання та підписання спадкового договору від 07 липня 2021 року не могла розуміти та усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд першої інстанції вважав, що висновок судово-психіатричного експерта від 15 березня 2024 року №353-ц/45-ц 52 не містить суперечностей чи протиріч, а відповідачем не доведено належними й допустимими доказами необхідності проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Колегія суддів Київського апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що висновок судово-психіатричних експертів від 15 березня 2024 року №353-ц/45-ц 52 не містить суперечностей чи протиріч, а відповідачем не доведено належними й допустимими доказами необхідності проведення повторної стаціонарної чи амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, тому наявні підстави для задоволення позову.

Таким чином, суд першої інстанції дослідив всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надав їм належну оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Висновок суду першої інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечить висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в апеляційній скарзі скарзі.

Таким чином, подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Тітовим О.М. без задоволення.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , поданою адвокатом Тітовим Олегом Михайловичем, - залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 травня 2024 року та додаткове рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, від 17 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна