Справа № 693/777/24
Провадження № 2/693/325/24
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

17.06.2024 року м. Жашків

Суддя Жашківського районного суду Черкаської області Коцюбинська Ю.Д., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ТОВ «»Генезис-Агро Жашків» до ОСОБА_1 про встановлення факту перевищення повноважень директором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро»,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду в інтересах позивача з позовною заявою до відповідача про встановлення факту перевищення повноважень директором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро».

В обґрунтування позову вказав, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «ГЕНЕЗИС - АГРО», було засновано громадянами України, а саме, ОСОБА_3 (доля в статутному капіталі 40%), ОСОБА_4 (доля в статутному капіталі 40%), ОСОБА_5 (доля в статутному капіталі 20%) відповідно до Протоколу №1 Загальних Зборів Засновників від 04.11.2003 року та Статуту зареєстрованого Жашківською райдержадміністрацію Розпорядженням №88 від 09.12.2003р..

22 грудня 2023 року ОСОБА_3 вніс до статутного фонду ТОВ «ГЕНЕЗИС-АГРО ЖАШКІВ», в якості внеску до Статутного фонду його корпоративні права в СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» і ТОВ «ГЕНЕЗИС-АГРО ЖАШКІВ» стало засновником СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» з долею в статутному капіталі 40%.

Відповідно до п. 9.5. Статуту Виконавчим органом Товариства є Дирекція, яку очолює Директор. Директор призначається Загальними зборами Засновників Товариства строком на 5 років.

Відповідно до п.5. Протоколу №1 Загальних Зборів Засновників від 04.11.2003 року ОСОБА_1 було призначено першим директором Відповідача, в ході діяльності Підприємств ОСОБА_1 згідно з витягу з ЄДРПОУ юридичної особи 3275663 з 07.02.2012 року знову став керівником даної юридичної особи.

З моменту обрання (07.02.2012 року) до цього часу питання про переобрання ОСОБА_1 з посади директора Товариства на Загальних зборах засновників не розглядалось, оскільки самі загальні Збори засновників з цього питання не проводились з 07.02.2012 року. Термін перебування на посаді ОСОБА_1 сплинув ще 07.02.2017 року.

Однак в супереч діючому законодавству України Загальними зборами Засновників новий директор обраний не був і відомості про ОСОБА_1 , як керівника Товариства з Єдиного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців України виключені не були.

Відповідно до п. 9.6. Статуту - директор вправі без доручення здійснювати дії Товариства. Він уповноважений керувати поточними справами Товариства і виконувати рішення Загальних зборів Засновників Товариства та Правління Товариства, і представляти Товариство в його відносинах з іншими юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від імені Товариства, організовувати введення протоколів засідань Загальних зборів Засновників та Правління Товариства.

За весь період коли ОСОБА_1 є директором, він жодного разу не повідомив Загальні Збори чи Правління Товариства про хід його господарської діяльності і тим самим позбавив Загальні збори Засновників та Правління надати правовий чи фінансовий аналіз діяльності Товариства, і як то передбачено чинним законодавством України та Право-засновницькими документами Засновники позбавлені їх законного права, як найменш щорічно прийняти рішення про розподіл прибутків чи збитків за результатами звітного року.

На цей час, ОСОБА_1 , безпідставно, як директор веде господарську діяльність від імені Товариства. Укладає різні цивільно-правові та господарські угоди.

Відповідно до п.9.7.6. Статуту Товариства директор вправі укладати від імені Товариства договори та контракти, сума яких не перевищує 500 000,00 грн.

Зазначає, що ОСОБА_1 перевищив свої повноваження як директора, підписавши від імені Товариства договір поставки №173-2023 від 02.05.2023 та специфікації до нього №1 - №12 з ПП «Поділля-Агрохімсервіс» на загальну суму 547 330,00 грн. Товар поставлений був, а розрахунки з поставником своєчасно проведені не були. ОСОБА_1 без погодження з Засновниками підписав вищевказаний договір. Загальні збори з цього приводу не скликались та не проводились.

У позовній заяві просить встановити факт, що має юридичне значення, що директор СТОВ НВФ «ГЕНЕЗИС-АГРО» ОСОБА_1 перевищив свої повноваження, укладаючи від імені Товариства договір поставки №173-2023 від 02.05.2023 та специфікації до нього №1 -№12 з ПП «Поділля-Агрохімсервіс» () на загальну суму 547 330,00 грн., не отримавши при цьому схвалення укладання такого договору від Загальних зборів засновників, а також стягнути з відповідача судовий збір, сплачений при подачі позову.

Під час вирішення питання про відкриття провадження у справі, суддя перевіряє чи належить справа до юрисдикції суду.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в ст. 19 ЦПК України, у якій визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне.

По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до частин 1,2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України, за змістом ч. 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно із ч.3 ст. 167 ГК України корпоративними відносинами є відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як передбачено п. 4.1. Статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничої фірми «Генезис-Агро» засновниками товариства є: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Управління товариством здійснюється: загальними зборами засновників товариства; правлінням товариства; дирекцією; ревізійною комісією (п. 7.1. Статуту).

Відповідно до п. 9.5 Статуту виконавчим органом товариства є Дирекція, яку очолює директор. Директор призначається загальними зборами засновників товариства строком на 5 років.

Пунктом 9.6 Статуту визначено, що директор вправі без доручення здійснювати дії товариства. Він уповноважений керувати поточними справами Товариства і виконувати рішення загальних зборів засновників товариства та правління товариства, і представляти товариство в його відносинах з іншими юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від імені Товариства, організовувати ведення протоколів засідань загальних зборів засновників та правління товариства.

Частиною 3 ст. 99 ЦК України передбачено, що члени виконавчого органу можуть бути у будь-який час усунені від виконання своїх обов`язків, якщо у установчих документах не визначені підстави їх усунення.

У статті 5-1 КЗпП України зазначено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.

За приписом частини четвертої статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання. Корпоративні права учасників товариства є об`єктом такого захисту, зокрема у спосіб, передбачений частиною третьою статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

У даній справі директор товариства це особа, якій засновниками ввірено організаційно-розпорядчі та адміністративно господарські функції, які пов`язані з управлінням поточною діяльністю товариства. Цей аспект правового статусу виконавчого органу товариства зумовлено, зокрема, особисто-довірчими відносинами із засновниками юридичної особи.

Оцінка виконання обов`язків директора як виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від оцінки дотримання вимог КЗпП України посадовою особою підприємства.

Наведене надає підстави для висновку про наявність між товариством та його директором корпоративних відносин, спори в яких, з огляду на приписи ст. 20 Господарського кодексу України, є предметом розгляду судів господарської юрисдикції.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За наведених підстав, суддя приходить до висновку щодо належності даної справи до розгляду господарським судом та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

За положенням частини 5 статті 186 ЦПК України відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 186 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н ОВ И В:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «»Генезис-Агро Жашків» до ОСОБА_1 про встановлення факту перевищення повноважень директором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Генезис-Агро» - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Юлія Дмитрівна Коцюбинська