УХВАЛА

про залишення заяви без руху

20 червня 2024 року м. Мукачево Справа №303/5194/24

2/303/976/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» від імені якого діє ОСОБА_1

до відповідача ОСОБА_2

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» від імені якого діє ОСОБА_1 звернулося через систему «Електронний суд» до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що подана позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частини сьомої ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Як вбачається з фактичного аналізу позовних матеріалів, позовну заяву підписано представником за довіреністю від 14.12.2023 №14122023/21 ОСОБА_1 .

Згідно з приписами частини першої ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У змісті позовної заяви ОСОБА_1 посилається на приписи ст. 274 та частини шостої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України та зважаючи на те, що ціна позову становить 110511,88 гривень і не перевищує ста розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, така справа підлягає розгляду в порядку спрощеного провадження.

В контексті наведеного, суд не погоджується з такими доводами та вважає, що дана справа не відноситься до категорії малозначних в силу положень частини шостої ст. 19 та ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, а тому представництво у суді повинно здійснюватися виключно адвокатом, з огляду на наступне.

22 листопада 2023 року Конституційний Суд України на пленарному засіданні ухвалив рішення у справі за конституційними скаргами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, у якому дійшов висновку, що пункт 5 частини шостої статті 19 Кодексу суперечить частині першій статті 8, частині четвертій статті 42, пункту 5 частини першої статті 85 Конституції України.

Згідно з резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України, пункт 1 частини шостої статті 19 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р(II)/2023 від 22.11.2023. Пункт 1 частини шостої статті 19, у якому вказано, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Таким чином, судом встановлено, що з моменту прийняття Рішення Конституційним Судом України від 22 листопада 2023 року, минуло шість місяців, а тому пункт 1 частини шостої статті 19, є таким, що втратив чинність.

Слід звернути увагу, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 62 Цивільного процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Поряд з цим, позовні матеріали не містять доказів того, що ОСОБА_1 є адвокатом.

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до ЦПК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року, розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт).

Суд звертає увагу позивача, що з аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших з переліку, передбачених статтею 43 Цивільного процесуального кодексу України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.

Близькі за змістом висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справах № 910/23346/16 і № 914/2772/16, від 14 березня 2018 року у справі № 910/22324/16, від 21 березня 2018 року у справі № 916/3283/16, а також в ухвалі Великої Палати Верховного Суду у справі 303/4297/20 від 08.06.2022 року.

Згідно з частиною 1 ст. 277 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Натомість чинне законодавство не містить чіткого поняття «малозначна справа» та вичерпного переліку підстав, за яких суд може визначити справу малозначною. Норми Цивільного процесуального кодексу України, визначають лише ознаки малозначності справ за наявності яких суд має право визначити справу малозначною, проте це не є обов`язком суду.

Як вбачається з фактичного аналізу позовних матеріалів дана справа з огляду на предмет розгляду справи, не може бути визначена судом як малозначна, що унеможливлює використання спрощеного підходу до розгляду справи.

Як вбачається з доданих до позовної заяви документів повноваження представника позивача Мирончук О.Р. підтверджуються довіреністю №14122023/21 від 14.12.2023, яка за наведених вище обставин, не може слугувати підтвердженням повноважень адвоката як представника у розумінні Цивільного процесуального кодексу України, в тому числі на підписання позовної заяви.

Таким чином, позивачу слід надати суду належні докази на підтвердження повноважень ОСОБА_1 на представництво інтересів ТОВ «Кредитні ініціативи» в суді.

Зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі частини першої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

3. Копію даної ухвали надіслати позивачу.

4. Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені частиною третьою ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость