Справа № 953/777/24
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
27 вересня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуб Г.А.
за участю секретаря Черниш О.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту,-
До суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить:
4)покласти судові витрати на сторону відповідача.
Позовні вимоги мотивовані наступним. Позивачем було придбано з аукціону квартиру АДРЕСА_2 , однак при перевірці даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо про наявні обтяження на вказану квартиру, накладені Жовтневим районним судом м. Харкова та Червонозаводським районним судом м. Харкова в порядку забезпечення позову про стягнення боргу з боржника ОСОБА_3 , який був колишнім власником вказаної квартири. Оскільки, позивач не є учасником вказаних цивільних справ, тому не в змозі звернутись із заявами про скасування вжитих заходів забезпечення позову, а змушений звернутись в порядку позовного провадження, оскільки зареєстрованих обтяжень зазначеної квартири обмежує права власника майна.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Представник позивача адвокат Хоміч А.А. та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити, та просили ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, причину не явки суду не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб в заочному провадженні за згодою представника позивача та позивача, та за наявними в справі доказами.
31.01.2024 вказана позовна заява надійшла до Київського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Зубу Г.А.
Ухвалою судді від 22.02.2024 вказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу 10-денного строку для усунення недоліків, які не усунені представником позивача 01.03.2024.
Ухвалою судді від 07.03.2024 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 24.06.2024 закрито підготовче провадження по вказаній справі, та справу призначено до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою суду від 27.09.2024 постановлено здійснювати заочний розгляд по вказаній справі.
Відповідно до свідоцтва від 23 серпня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець І.О. на підставі акту про проведений електронний аукціон, посвідчено, що ОСОБА_2 належить на праві власності майно, що складається з п`ятикімнатної квартири АДРЕСА_2 .
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої, абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначає, що набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 у порядку реалізації майна з електронних торгів, проте ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова та ухвала Жовтневого районного суду м. Харкова про забезпечення позову обмежують його право як власника квартири.
Забезпечення позову за своєю суттю є тимчасовим обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Забезпечувальні заходи скасовуються судом шляхом постановлення процесуального рішення - ухвали. Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.
Водночас за приписами частини першої статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення
позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
З огляду на викладене, з урахуванням положень частини першої статті 158 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, оскільки для нього чинним законодавством передбачено інший спосіб судового захисту, а саме звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна.
Вказаний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 727/3071/23 (провадження № 61-5032св24).
Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 76, 80, 81, 141, 259, 264, 265, 268, 280-281, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зняття арешту задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати по оплаті судового збору в розмірі 3633 гривень 60 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_2 , місцеперебування: АДРЕСА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місцеперебування: АДРЕСА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_4 , місцеперебування: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 .

Третя особа ОСОБА_5 , місцеперебування: АДРЕСА_6 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 09 жовтня 2024 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ