РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/6963/24

Провадження № 22-ц/4815/948/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання - Пиляй І. С.

учасники справи:

заява - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

заінтересована особа - ОСОБА_4 ,

заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_1 ,

заінтересована особа - Військова частина НОМЕР_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Носової Юлії Миколаївни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2024 року у складі судді Галінської В.В., постановлену в м. Рівне о 12 годині 54 хвилини, відомості про дату складання повного тексту ухвали відсутні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначав, що є військовослужбовцем В/ч НОМЕР_1 , та разом із дружиною ОСОБА_2 виховують та утримують чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , 2018 року народження, ОСОБА_6 , 2022 року народження, ОСОБА_3 , 2012 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження. Саме з цих підстав ним було подано рапорт на звільнення з військової служби, проте у його задоволенні відмовлено. Просив встановити юридичний факт виховання та утримання ним чотирьох неповнолітніх дітей.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2024 року вказану заяву залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями закону щодо підстав і умов розгляду справи у порядку окремого провадження та обґрунтована тим, що факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що є завданнями окремого провадження, а натомість має на меті звільнення з військової служби в умовах воєнного стану, що, в свою чергу, вказує на наявність спору про право.

Вважаючи ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою, постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 - адвокат Носова Юлія Миколаївна оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки встановлення такого факту (тобто підтвердження судом певних обставин життя , які вже існують, існували до моменту подання заяви суду, протягом розгляду заяви в суді, і тепер, при поданні апеляційної скарги, і які мають юридичні значущі для заявника наслідки) можливо здійснити для ОСОБА_1 саме в такий спосіб. Додає, що в законодавчих актах, або підзаконних нормативних документах, не існує затвердженої уніфікованої форми документа, який би називався «довідка про перебування на утриманні» або іншим чином; не існує визначеної законом єдиної установи чи організації чи підприємства, яке б видавало такий документ, також не встановлено єдиної процедури позасудового доведення такого факту перед військовим керівництвом (ураховуючи дійсну військову службу військовослужбовця, який подає таку заяву). Зазначає, що до кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні. Вказує, що для підтвердження статусу військовослужбовця, який перебуває на дійсній військовій службі в Збройних Силах України до суду разом із заявою подані документи (в копіях): паспорт і довідка про ІПН заявника, військовий квиток, рапорт на звільнення, рапорт - відмова у звільненні, довідка № 4170. Також для підтвердження складу сім`ї і сумісного проживання сім і заявника ОСОБА_1 суду разом із заявою подані документи (в копіях): витяг з реєстру територіальної громади, довідки ВПО заявника, його дружини, дітей, посвідчення багатодітної сім`ї № НОМЕР_3 від 09.08.2019 року, свідоцтво про шлюб, свідоцтва про народження дітей. Для підтвердження обставин утримання заявником своєї сім і. в тому числі неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу суду разом із заявою подані: довідки ВПО всіх членів сім`ї і заявника , посвідчення багатодітної сім`ї, лист на ім`я ОСОБА_2 дата 07-12.22023 року про відсутність виконавчих документів про стягнення аліментів, лист Синельниківського р/суду від 19.01.2024 року про копію судового наказу, копія судового наказу 2017 року про стягнення аліментів на малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , виданий Старобільським районним судом Луганської області , довідку від 17.01.2024 року про неотримання державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, витяг з держреєстру про створення ОСОБА_2 сімейного фермерського господарства 06.10.2020 року у Луганській області, копію договору про створення сімейного фермерського господарства, витяг з реєстру застрахованих осіб по обліку ОСОБА_1 про сплачені йому доходи та страхові внески, роздруковані скріншоти екрана мобільного телефона з електронною платіжною банківською системою - про грошові перекази від ОСОБА_1 . ОСОБА_2 в 2023 і 2024 роках, відомості із електронної системи обліку доходів державної податкової служби України про отримані доходи ОСОБА_2 . Зазначає, що у заявника як вітчима неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обов`язок по утриманню виникає лише за умов, визначених ст. 268 СК України, тобто за умови відсутності у дитини батьків, дідів, бабів, а неможливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання. Зазначає, щ місцевий суд не дав належної оцінки поданим доказам, а саме: рішенню суду 2017 року (судовий наказ), яким стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 з їх біологічного батька ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , показанням ОСОБА_2 , наданим суду як свідком про те, що біологічний батько дітей при наявності рішення суду про стягнення з нього аліментів, фактично не надає утримання дітям, мешкає окремо від дітей в окупованому місті Луганськ; довідці про доходи мами дітей з державної податкової служби; довідці про неотримання допомоги сім`ї в разі несплати батьком встановлених аліментів; посвідченню багатодітної родини датованому 2019 роком, де батьком родини є заявник ОСОБА_1 , а членами такої родини є в тому числі діти мами від першого шлюбу. Суд не надав уваги тим обставинам, що стягнення аліментів з біологічного батька, створення мамою дітей нової сім`ї, в якій стали жити і діти від першого шлюбу, відбулось задовго до початку повномасштабного вторгнення і початку служби заявника на дійсній військовій службі. При цьому заявник сприйняв дітей дружини від першого шлюбу як членів своєї сім`ї, утримуючи їх разом із дружиною. Наголошує, що заявник не має спору із будь-ким щодо утримання дітей чи визнання їх батьківства чи примушування до виконання обов`язку з утримання дітей, що так само підтвердила його дружина, ОСОБА_2 , допитана в якості свідка. Стверджує, що заявник утримував і утримує неповнолітніх дітей у своїй сім`ї протягом років до того, як був мобілізованим до Сил Оборони України з початком повномасштабного вторгнення, при цьому факт такого утримування не оспорювався іншими заінтересованими особами. Додає, що із початком повномасштабного вторгнення родина втратила своє постійне місце проживання (вони всі разом виїхали з окупованої території України, про що свідчать довідки ВПО та свідчення ОСОБА_2 ). Батько (завник ОСОБА_1 ) почав службу в Силах Оборони України, при цьому жодного спору, позовів, заяв, скарг від біологічного батька неповнолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_3 не з`явилось в судовій системі України, чи можливо в міжнародних правозахисних організаціях, а, отже, біологічний батько дітей, які виховуються і утримуються сім`єю ОСОБА_1 , не оспорює (не оспорював) зміну їх місця проживання/перебування. Щодо інших родичів зазначає, що дідусів неповнолітніх ОСОБА_12 і ОСОБА_3 немає в живих, бабуся з боку мами в силу віку, закону і місця проживання не вповноважена і не в змозі утримувати неповнолітніх онуків. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення звернувся ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 .

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідний порядок застосовується, зокрема, якщо встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Звертаючись до суду із цією заявою, ОСОБА_1 просив про встановлення факту перебування на його утриманні, зокрема, неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст. 181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Положеннями ст.ст. 265, 267 СК України, закріплено обов`язок баби, діда та повнолітніх братів, сестер утримувати малолітніх, неповнолітніх відповідно онуків чи братів і сестер.

Положення ст. 268 СК України визначають, у вітчима (мачухи), обов`язок по утриманню малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, виникає лише у разі, коли в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, питання утримання дітей до повноліття, врегульовано саме положеннями СК України, за якими саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості - у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу, та звернення цих судових рішень до виконання.

Виходячи з наведених норм закону, обов`язок по утриманню нееповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_14 виникає у ОСОБА_1 лише за умови відсутності у цих дітей батьків, дідів, бабів, або неможливості цих осіб, саме з поважних причин, надавати дитині належне утримання.

Отже, факт, про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що є завданнями окремого провадження.

Суд також враховує, що заявник просить встановити факт не з метою підтвердження особистих немайнових чи майнових прав, а з метою звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.

Наведене свідчить про наявність спору про право, тобто спір, що пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

За наведеного, розгляд цієї справи в порядку окремого провадження є недопустимим та підлягає розгляду в порядку позовного провадження із дослідженням доказів, на які покликається апелянт в апеляційній скарзі як на підтвердження своїх вимог (обставини утримання дітей, щодо яких ставиться вимога про встановлення факту утримання заявником, їх біологічним батьком, матір`ю, іншими родичами, тощо)

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Носової Юлії Миколаївни залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового

рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.