Справа № 712/8934/24
Провадження № 2/712/2819/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді Пироженко В.Д.

при секретарі Каплі А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС" (адреса: 03035, м.Київ, пл. Солом`янська, 2) звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.09.2013 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 грн., процентна ставка 24%, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

АТ «Альфа-Банк» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу в розпорядження кредитні кошти.

Однак, ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 року становить 58 294,66 грн.

20.09.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.09.2013 року укладеним міжАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Оскільки на теперішній час відповідач свої зобов`язання не виконала, кредитну заборгованість не погасила, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2024 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, від її представника ОСОБА_2 надійшло клопотання в якому зазначає, що вважає позовну заяву необгрунтованою, надана позивачем виписка по рахунку не містить жодного підпису особи, яка її створила, подані позивачем роздруківки нібито укладеного кредитного договору не містить пункту про встановлення будь якої комісії, яка повинна була сплачуватись на користь банку, анкета-заява не містить розміру погоджених відсотків за користування кредитними коштами, довідка про умови кредитування не містить відсоткової ставки. Крім того, у договорі факторингу не зазначається інформація, що могла б свідчити про відступлення права вимоги саме до відповідача, також не надано реєстру відступлення прав вимог, а надано лише самостійно виготовлений витяг, не надано доказів оплати за вищезгаданим договором факторингу, а отже й доказів його виконання. Просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку зі спливом строків позовної давності, оскільки позивач повинен був звернутися до суду із позовною заявою до 19.09.2015 року. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

20.09.2024 року представник позивача ТОВ « ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» скерував до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що строк позовної давності враховуючи роз`яснення Верховного Суду та вимоги пункту 12 «Прикінцеві положення» ЦК України у редакції ЗУ від 30.03.2020 року № 540-ІХ є продовженим на час дії карантину (карантин було запроваджено 12.03.2020 року, а завершено 30.06.2023 року). Більш того, на період воєнного стану перебіг позовної давності зупиняється на строк дії такого стану. Вважає, що подання заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, відповідач в черговий раз підтвердив факт порушеного права позивача, як наслідок, позовні вимоги (позовна давніть може бути застосована виключно за наявності порушеного права). Просить позовні вимоги задоволити.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши всі її фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 16.09.2013 між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти). укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 грн., процентна ставка 24%, тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору відкривши відповідачу кредитну лінію встановивши кредитний ліміт в розмірі 75 000 грн, що підтверджується Анкетою-заяви.

Згідно наданого розрахунку заборгованості, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором, виникла заборгованість відповідача перед позивачем, яка, станом на 20.09.2021 року становить 58 294,66 грн.

20.09.2021 АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 . Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 16.09.2013 року укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор вправі вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При оцінці доказів суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» надало копію виписки з рахунку за кредитною карткою відповідача, з якої вбачається, що він з 16.09.2013 року активно користувався кредитними коштами.

Однак, згідно виписки по особовому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, встановлено, що позичальник вніс останній платіж для погашення заборгованості за кредитним договором 21.02.2020.

Отже, встановлені обставини свідчать про неналежне виконання позичальником обов`язків, визначених кредитним договором та про те, що з 21.02.2020 банк вже знав про порушене право. Відповідно, банк повинен був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав в строк до 21.02.2023 року, проте, оскільки банк подав позовну заяву до суду лише у липні 2024 року, то позовна заява подана з пропущеним строком позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15 (судця-доповідач Романюк Я.М.), постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року у справі №759/11503/14-ц (судця-доповідач Симоненко В.М.), Поставові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року №61-1191св18.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник відповідач заявив про застосування строків позовної давності.

Клопотань про поновлення строків позовної давності позивач до суду не надавав.

Суд не знаходить підстав для поновлення строків на звернення позивача до суду за захистом його порушених прав, при цьому суд зауважує, що відповідач свій обов`язок перед позивачем не виконав.

Оскільки сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову саме у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

У зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні його вимог, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача і підлягають покладенню на позивача.

В той же час, на виконання вимог ст.137 ЦПК України представником відповідача заявлено вимогу про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн..

У відповідності до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до частини 2 та 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Суд виходить з того, що виконання адвокатом вказаних робіт за договорами про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав відповідача.

Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Таким чином, суд вважає, що до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Проаналізувавши договір про надання правничої допомоги адвокатом Підодвірним Т.І., акт виконаних робіт поданий адвокатом, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених відповідачем витрат, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, беручи до уваги, що в позові позивачу відмовлено в повному обсязі, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Клопотання про зменшення судових витрат позивач до суду не направляла.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Керуючись, ст.ст. 78, 81, 89, 141, 244, 264-268, 274, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 253, 254, 257, 267, 526, 549, 611, 617, 626, 628, 634, 638, 1050, 1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» (м. Київ, пл.. Солом`янська, 2, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 6000 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст. 354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЛІТ ФІНАНС» (м. Київ, пл.. Солом`янська, 2, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складено 15.11.2024