Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7151/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради, третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Виноградівської міської ради, третя особа, як не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 . Спадкодавиця залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці, своїй доньці. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Буківської сільської ради Виноградівського району 07.03.2014.

Інші спадкоємці, що б мали право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом - відсутні. Чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 (батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинено актовий запис №56 від 05.09.1980 у виконкомі Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Офіційну довідку видано Виноградівським відділом ДРАЦС у Берегівському районі від 03.02.2024.

За змістом довідок, виданих Виноградівською міською радою від 03.09.2024, останнім місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 . Разом із нею проживали безпосередньо до дня смерті її донька ОСОБА_1 та її сім`я.

До складу спадщини за заповітом, що відкрилася на день смерті матері позивачки, ввійшло право власності на житловий будинок, що розташовано в АДРЕСА_1 .

Правовстановлюючі документи на житловий будинок не виготовлено, а облік домогосподарств ведеться у погосподарських книгах. За записом у погосподарській книзі №6 особовий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний житловий будинок рахується за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нотаріус надала письмове роз`яснення про неможливість оформлення спадщини у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу на будинок. Тому я змушена захищати своє право у судовому порядку шляхом визнання права.

Житловий будинок інвентаризовано, на замовлення позивача виготовлено технічний паспорт.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивачка, яка в порядку спадкування за заповітом, успадкувала житловий будинок та земельну ділянку, які згідно положень закону належить їй з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном. У зв`язку з чим просить визнати за позивачкою право власності на спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 24.03.2014 р. (а.с. 8).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Даний заповіт посвідчений 07.03.2014 року секретарем Буківської сільської ради Кедик І.Р., зареєстровано в реєстрі № 31. Заовіт не змінено і не скасовано (а.с.7-7 зв.).

Чоловік спадкодавиці ОСОБА_3 (батько позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинено актовий запис №56 від 05.09.1980 у виконкомі Олексіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Офіційну довідку видано Виноградівським відділом ДРАЦС у Берегівському районі від 03.02.2024 (а.с.9).

Родинні зв`язки між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 підтверджуються копією свідоцтва про народження позивачки НОМЕР_3 від 08.08.1989 року "повторно"(а.с.6) та Свідоцтвом про одруження позивачки з ОСОБА_5 НОМЕР_4 від 17.04.1999 року, у зв`язку чим отримала прізвище " ОСОБА_1 " (а.с.6).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої ввійшло наступне майно: - житловий будинок, що розташовано в АДРЕСА_1 .

Правовстановлюючі документи на житловий будинок не виготовлено, а облік домогосподарств ведеться у погосподарських книгах. За записом у погосподарській книзі №6 особовий рахунок № НОМЕР_1 , вказаний житловий будинок рахується за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Спадщину після смерті матері позивачка прийняла у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час смерті проживала разом з спадкодавцем, що стверджується довідкою Виноградівської міської ради від 03.09.2024 року (а.с.10).

За змістом інформаційної довідки від 09.09.2024 №650 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 будівництвом завершений, правовстановлюючі документи на будинок не оформлено, рахується за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивачки спадкодавцем складено заповіт, згідно якого заповів все належне їй майно. Спадкоємець спадщину прийняла, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом. Належність спадкодавцю спадкового майна земельної ділянки та житлового будинку підтверджено належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги, що позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, інші спадкоємці претензій до спадщини не ставлять, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо