Справа № 203/5213/23
Провадження № 2/0203/243/2024
УХВАЛА

15 лютого 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в залі суду в м. Дніпрі у складі:

головуючого судді Ханієвої Ф.М.,

за участю секретаря судового засідання Сливчук В.В.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи заяву відповідача про заміну неналежного відповідача в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У чергове судове засідання з`явились представник позивача та відповідач.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, разом з поясненнями по суті спору подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши учасників справи, на підставі положень ст. ст. 128, 211, 223 ЦПК України продовжив судове засідання за відсутності представника третьої особи.

17.01.2024 року відповідач подав до суду заяву про заміну неналежного відповідача, в якій зазначив, що його відповідальність перед позивачем була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на суму страхового відшкодування 160000,00 грн, що повністю покриває суму заявлених позивачем збитків, які перевищують суму відшкодування, яка вже сплачена відповідачем та третьою особою на користь позивача. При цьому, на думку відповідача, позивач не надав доказів понесення витрат на ремонт автомобіля. Відповідач, посилаючись на норму Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначив, що страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відповідальність за завдану позивачу шкоду повинно нести ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яка залучена до участі у справі в якості третьої особи.

Тому відповідач просить суд: врахувати, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем, оскільки належним відповідачем є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

Під час судового засідання відповідач підтримав свою заяву та просив суд замінити неналежного відповідача на належного, яким є ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», а не він.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви відповідача та просив суд відмовити у її задоволенні. Оскільки на його думку, ОСОБА_2 є належним відповідачем, бо він є особою, яка завдала позивачу шкоду. Позивач як потерпілий має право на відшкодування різниці між виплаченим розміром страхового відшкодування та фактично понесеними витратами з винуватця ДТП.

Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши доводи представника позивача, викладені в клопотанні, проаналізувавши норми Цивільного процесуального кодекс України (далі ЦПК України), дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами, встановленими ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, що визначено у правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року у справі № 462/4724/20 (провадження № 61-19935св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналіз викладеного вище вказує, що заява відповідача про його заміну на належного відповідача є безпідставною, оскільки пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову по суті спору. При цьому обрання способу захисту порушеного або невизнаного права та вибір відповідачів, до яких пред`явлені позовні вимоги, є правом позивача, а не відповідача.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні заяви відповідача про його заміну на належного відповідача слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 51, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відповідача про заміну неналежного відповідача в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складений 22.02.2024 року.

Суддя Ф.М. Ханієва