З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
13 червня 2024 року м. Черкаси
Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Морозова В.В.
за участі: секретаря судового засідання: Швидкої І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-АГРО» про розірвання договору оренди землі, -
Представник позивача за ордером адвокат Хорошун С.А., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовною заявою до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро», у якій просить суд:
- розірвати договір оренди землі № 1407 від 10 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро»;
- стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-Агро» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10 березня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» укладено Договір оренди землі № 1407, згідно з умовами якого відповідач приймає в строкове платне користування вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Відповідно до п. 8 Договору, цей договір укладено строком на 15 років.
Згідно з п. 11 Договору орендна плата виплачується не пізніше 31 грудня за поточний рік.
Представник позивача стверджує, що всупереч зазначеним вище положенням Договору, орендну плату за 2021, 2022 - 2023 роки у строки та в порядку, передбаченому умовами Договору, позивачу виплачена не була, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованих доходів, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 10 січня 2024 року.
При цьому, представник позивача наголошує, що жодних домовленостей між позивачем та відповідачем про перенесення строків оплати оренди не укладалося.
Водночас, представник позивача вказує, що за 2021 рік орендна плата позивачу виплачена у січні 2022 року, за 2022 рік виплачена у лютому 2023 року, за 2023 рік взагалі не виплачена.
Крім того, представник позивача зазначає, що лист позивача про сплату заборгованості відповідачем проігнорований.
Відтак, вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Зокрема, відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцезнаходженням, що було отримано відповідачем 28 березня 2024 року.
22 квітня 2024 року розгляд справи відкладено до 21 травня 2024 року, у зв`язку із невиконанням відповідачем ухвали судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 20 березня 2024 року та надіслано лист яким зобов`язано відповідача виконати вказану ухвалу судді, даний лист відповідач отримав 03 травня 2024 року.
21 травня 2024 року повторно розгляд справи відкладено до 03 червня 2024 року у зв`язку із невиконанням відповідачем вище вказаної ухвали судді та листа від 25 квітня 2024 року.
Також, 21 травня 2024 року відповідачу повторно надіслано лист, який відповідач отримав 30 травня 2024 року.
Станом на 13 червня 2024 року до суду від відповідача не надійшло витребуваної судом інформації.
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.
Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.
Згідно з частиною восьмою статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З клопотаннями про відкладення розгляду справи учасники справи не звертались.
За таких обставин, суд ухвалює рішення у заочному порядку відповідно до вимог статті 280 ЦПК України за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти них, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, що позивачу у справі ОСОБА_1 на праві власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЧР № 17-20-422т від 10 листопада 2002 року належить земельна ділянка загальною площею 1,12 га в адміністративних межах Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 16/.
10 березня 2016 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-Агро» укладено Договір оренди землі № 1407, згідно з умовами якого відповідач приймає в строкове платне користування вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення /а.с. 14-15/.
Пунктом 8 Договору визначено, що цей договір укладено строком на 15 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк.
Пунктом 9 Договору встановлено, що розмір орендної плати становить 4,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата може сплачуватися як в грошовій так і натуральній формі. У випадку виплати в грошовій формі проводиться в готівковій або безготівковій формі. У випадку виплати в натуральній формі воно проводиться передачею сільськогосподарської продукції за місцезнаходженням Орендаря.
Згідно з п. 11 Договору орендна плата виплачується не пізніше 31 грудня за поточний рік.
Згідно з пунктом 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар несе відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до пункту 37 Договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
За змістом пункту 38 Договору вбачається, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.
Із відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми (нарахованого) податку та військового збору № НОМЕР_1 станом на 10 січня 2024 року, виданої Головним управлінням ДПС у Черкаській області, встановлено те, що у даній відомості відсутня інформація про отримання позивачем доходу від відповідача за надання земельної ділянки в оренду у 2021, 2022 та у 2023 році /а.с. 12-13/.
Водночас, із даної відомості вбачається, що СПП «РВД-АГРО» у жовтні 2021 року нараховувало ОСОБА_1 4 347 грн 83 коп., однак їй не виплачена вказана сума у жовтні 2021 року.
При цьому, із позовної заяви встановлено, що позивачу ОСОБА_1 орендна плата за земельну ділянку за 2021 рік виплачена в січні 2022 року, за 2022 рік виплачена у лютому 2023 року, а за 2023 рік взагалі не виплачена.
Дані обставини не спростовано відповідачем.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України та частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Подібна норма знайшла закріплення і у ЦПК України. Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Предметом спору у даній справі є вимога про дострокове розірвання договорів оренди землі, у зв`язку з істотним порушенням їх умов, а саме систематичною несплатою орендної плати, а також повернення земельних ділянок.
За змістом статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Положеннями частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частинами першою та другою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» (тут і надалі у редакції, чинній на момент укладання договорів) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати у орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема, в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України (у редакції, чинній на момент укладення договору) зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Таким чином, законодавство передбачає, як необхідну умову для розірвання договору оренди землі систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати.
Верховний Суд у постанові від 07 грудня 2022 року у справі № 479/210/21 дійшов до висновку, що систематична (два та більше випадків) несплата орендної плати, передбаченої договором, є істотним порушенням умов договору та підставою для розірвання такого договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
За приписами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, тягар доказування обставин у справі лежить на сторонах цивільного процесу, та враховуючи, що відповідачем відзив на позовну заяву не подано, також не подано жодних доказів, які б мали значення для правильного вирішення справи, а з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми (нарахованого) податку та військового збору № НОМЕР_1 станом на 10 січня 2024 року, щодо ОСОБА_1 вбачається, що позивач не отримувала у 2021, 2022 та 2023 роках доходу від відповідача.
Також, судом із позовної заяви встановлено, що позивач розраховувала отримувати орендну плату щорічно у строк встановлений в договорі оренди землі (п. 11), проте відповідач сплатив орендну плату із порушенням строку тільки за 2021-2022 року, а за 2023 рік взагалі не сплатив. У зв`язку з цим позивач не може очікувати, що, в подальшому, відповідач належно виконуватиме обов`язки за умовами договору.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правового висновку Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі № 131/891/19, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відтак, судом встановлено, що відповідач СПП «РВД-Агро» не виконує належним чином умови договору оренди землі, а саме систематично, тобто двічі і більше, не виплачує орендну плату у строк встановлений в договорі оренди землі, чим порушує її права як власника земельної ділянки.
Відповідно до статті 263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, на підставі досліджених судом доказів, суд вважає доведеним факт систематичної невиплата орендної плати у погоджені строки, яка призвела до істотного негативного впливу на інтереси позивача, позбавивши її законних сподівань отримати очікуване в строки та на умовах укладеного договору оренди землі, а тому позовна вимога ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі підлягає до задоволення.
При цьому, суд зауважує, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не спростував доводів позивача щодо вимоги про розірвання договору оренди землі.
Питання щодо судових витрат судом вирішуються відповідно до положень статті 141 ЦПК України.
За змістом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 211 грн 20 коп.
Враховуючи наведене та керуючись статтями 3-5, 7-13, 17, 19, 43, 49, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-АГРО» про розірвання договору оренди землі задовольнити.
Розірвати договір оренди землі № 1407 від 10 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським приватним підприємством «РВД-АГРО».
Стягнути із Сільськогосподарського приватного підприємства «РВД-АГРО» на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Суддя: В. В. Морозов