УХВАЛА

11 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Шалагінової А.В.,
за участі секретаря судового засідання Савченко О.І.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника позивачки адвоката Мартиненка К.І.,
07.11.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача-3 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «2Х2 ФІНАНС» (далі ТОВ «2х2 ФІНАНС», відповідач-3) ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову та застосування заходів процесуального примусу.
В обґрунтування клопотання зазначав, що позовна вимога про оскарження договору купівлі-продажу квартири вже була предметом розгляду іншого суду, а саме постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі № 335/9371/21 від 17.09.2024 рішення судів попередніх інстанцій скасовані та прийнято нове рішення, яким у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено. Таким чином, Верховним Судом визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири. Отже, ТОВ «2Х2 ФІНАНС» як власник квартири має право розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а заходи забезпечення позову обмежують останнього у здійсненні даного права, гарантованого Конституцією України. Крім того, дана квартира не є предметом розгляду справи, оскільки в даному спорі оскаржується договір відступлення прав вимоги, який не впливає та не може впливати на дійсність права власності відповідача-3.
Також представником відповідача-3 звернуто увагу на фіктивність позовної заяви, яка не містить жодної підстави для її задоволення. Єдиною метою звернення з даною позовною заявою є накладення арешту на майно відповідача-3 та тиску на нього. Вважала наявними підстави, визначені п. 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) для визнання зловживанням процесуальними правами дій позивачки щодо подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про накладання штрафу.
Просила скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою суду від 16.10.2024 у цій справі, застосувати до позивачки заходи процесуального примусу.
Позивачка ОСОБА_1 в особі представника адвоката Мартиненка К.І. із клопотанням не погодилась, направила через систему «Електронний суд» 09.11.2024 заперечення на клопотання, які отримані та зареєстровані судом 11.11.2024.
В обґрунтування заперечень зазначала, що ТОВ «2Х2 ФІНАНС» подало клопотання про скасування заходів забезпечення позову із порушенням вимог ст.ст. 14, 43 ЦПК України, а саме у паперовій формі, а не через систему «Електронний суд», у зв`язку із чим клопотання не підлягає задоволенню та підлягає поверненню, та є підставою накладення на відповідача-3 штрафу в порядку п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України.
Крім того, звернула увагу, що відповідач-3 не оскаржував ухвалу суду від 16.10.2024 в апеляційному порядку, отже визнав та погодився із ухвалою суду. Відповідач-3 не мотивував клопотання про скасування заходів забезпечення позову зміною або усуненням обставин, які існували на момент прийняття ухвали від 16.10.2024, тобто не спростував наявності загрози з боку відповідачів до ухвалення рішення у цій справі зареєструвати своє право власності на квартиру та відчужити її на користь третіх осіб.
Зміст клопотання, на думку позивачки, стосується не скасування забезпечення позову, а розгляду справи по суті, оскільки відповідачем-3 надається оцінка позовній заяві та її доводам. Водночас, посилалась на необґрунтованість відзиву, поданого відповідачем-3 та вказувала про умисне ненадання доказів суду цим відповідачем.
Щодо вимоги про застосування заходів процесуального примусу зазначала, що відповідач-3 не навів поняття «фіктивності» позовної заяви, не довів, що позовна заява носить штучний характер. Натомість, позивачка вважає недійсними оспорювані нею у цій справі договори, а тому вважає, що нею не допущено зловживання процесуальними правами.
З наведених підстав просила у задоволенні клопотання відповідача-3 відмовити.
У судовому засіданні позивачка та її представник заперечували проти задоволення клопотання відповідача-3 з підстав, викладених у письмових запереченнях.
Представники відповідачів-1, 2, 3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань про відкладення розгляду клопотання відповідача-3 від них не надходило. З урахуванням викладених обставин, а також скороченого строку розгляду клопотання, який регламентовано положеннями ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд, з урахуванням думки учасників справи, які з`явились в судове засідання, вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності представників відповідачів-1, 2, 3.
Заслухавши думку позивачки та її представника, дослідивши доводи клопотання відповідача-3 та матеріали справи в межах вирішуваного питання, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У даному випадку відповідачем-3 подане клопотання про скасування заходів забезпечення позову, яке мотивоване тим, що судом вже розглядались аналогічні позовні вимоги позивача та у їх задоволенні було відмовлено, а також, що позов носить штучний характер і є завідомо безпідставним.
Водночас, при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 в особі її представника адвоката Мартиненка К.І. було долучено до заяви копії судових рішень у справі № 335/9371/21, у тому числі і постанову Верховного Суду у вказаній справі від 17.09.2024, які були враховані судом при вирішенні заяви про забезпечення позову та при вирішенні питання про відкриття провадження у справі. Зокрема, зі змісту вказаних судових рішень випливає, що дійсно, однією з позовних вимог ОСОБА_1 у справі № 335/9371/21 було визнання недійсним договору від 03.06.2021, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та ТОВ «2Х2 ФІНАНС», купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Однак, заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2022, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27.06.2023, у вказаній справі ці та інші позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. Підставою визнання недійсним вищезазначеного договору суд зазначив неспівмірність суми заборгованості із вартістю квартири, яка є предметом іпотеки, не погодження вартості об`єкта іпотеки, не здійснення належним чином оцінки іпотечного майна, не отримання повідомлення іпотекодавцем про продаж предмета іпотеки. Надалі у цій частині постановою Верховного Суду від 17.09.2024 рішення судів першої та апеляційної інстанції були скасовані. При цьому, у частині визнання за ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру рішення судів першої та апеляційної інстанції були залишені в силі.
Натомість, у даній цивільній справі ОСОБА_1 хоча і заявляє позовні вимоги про визнання недійсним того самого договору, однак з інших підстав, а саме з підстав недійсності договорів про відступлення прав вимоги, укладених між відповідачем-1 та відповідачем-2, за кредитним договором, забезпеченням виконання зобов`язань за яким було передано вищезазначену квартиру в іпотеку, та за іпотечним договором.
Отже, у даному випадку є необґрунтованими твердження відповідача-3 у клопотанні про фіктивність, штучність та завідому безпідставність позову ОСОБА_1 у цій справі, а також посилання на те, що цей спір був вже вирішений судом у іншій справі.
Відтак, доводи клопотання про скасування заходів забезпечення позову є необґрунтованими, а тому, відповідно, відсутні підстави для застосування до позивачки заходів процесуального примусу, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України.
Надаючи оцінку аргументам позивачки та її представника в частині недотримання порядку направлення клопотання до суду, а саме клопотання надійшло до суду у паперовому вигляді, а не через систему «Електронний суд», суд зауважує, що в силу ч. 8 ст. 14 ЦПК України реєстрація відповідача-3 в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Отже, звернення відповідача-3 із цим клопотанням до суду в паперовій формі не суперечить положенням ч. 8 ст. 14 ЦПК України, а тому, відповідно, відсутні підстави для повернення цього клопотання відповідачу-3 і застосування до нього заходів процесуального примусу, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 148 ЦПК України.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання ТОВ «2Х2 ФІНАНС» про скасування заходів забезпечення позову та застосування заходів процесуального примусу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 44, 148, 158, 260, 261 ЦПК України, суд
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 11 листопада 2024 року.
Повний текст ухвали виготовлений 14 листопада 2024 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду у 15-денний строк з дня її складання у повному обсязі.

Суддя А.В. Шалагінова