Справа № 346/2564/24
Провадження № 2/344/2924/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Бабій О.М., ознайомившись з матеріалами справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 14.05.2024 звернулась до Коломийського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

10.06.2023 року справу передано за підсудністю до Івано-Франківського міського суду.

Позивачка просить розірвати шлюб, який був укладений у Федеративній Республіці Німеччина.

На підтвердження укладення шлюбу надає ксерокопію свідоцтва про шлюб, яке перекладене на українську мову.

Але ксерокопія не є належним чином завіреною.

Не засвідчено належним чином підпис особи та гербову печатку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Тобто документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування, або такі, що від них виходять, можуть бути використані на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення.

На сьогодні найбільш поширеними є два способи такого посвідчення: консульська легалізація та проставлення апостиля. При цьому консульську легалізацію проводять лише в тих країнах, які не підписали Гаазьку конвенцію від 5 жовтня 1961 року (яка скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів та запроваджує апостиль).

В Україні порядок консульської легалізації регулює Віденська Конвенція ООН «Про консульські зносини» 1963 року (яка набрала чинності в Україні в складі СРСР з 27.05.1989), а також Інструкція про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затверджена наказом МЗС України від 04.06.2002 № 113.

Двостороннього договору між Україною та Федеративною Республікою Німеччина щодо надання правової допомоги чи виконання рішень судів не має.

В порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; доказів, що підтверджують вказані обставини, оскільки не підтверджено належним чином засвідченими документами, що шлюб взагалі було укладено.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Тому, суддя вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати строк для виправлення вказаних недоліків, які слід усунути шляхом надання належним чином оформлено на завіреного свідоцтва про шлюб, відповідно до норм чинного законодавства України та міжнародних договорів.

Керуючись ст.ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши позивачу строк 10 днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання вимог даної ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною та буде їй повернута.

Копію ухвали направити для відома та виконання позивачці.

Ухвала не оскаржується.

Суддя Бабій О.М.