Провадження № 2/537/56/2024
Справа № 537/1781/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2024 в м. Кременчуці Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Фадєєвої С.О., за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу № 537/1781/23 за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українське товариство сліпих, громадської організації Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кременчуцького учбово-виробничого підприємства «Українське товариство сліпих», громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих», де просив суд визнати протиправною бездіяльність Кременчуцького учбово-виробничого підприємства «Українське товариство сліпих» щодо ненарахування та невиплати йому індексації заробітної плати з червня 2021 по 18 жовтня 2021; зобов`язати Кременчуцьке учбово-виробниче підприємство «Українське товариство сліпих» (надалі Кременчуцьке УВП УТОС) нарахувати та виплатити йому індексацію заробітної плати за період з червня 2021 по 18 жовтня 2021; визнати протиправною бездіяльність Кременчуцького УВП УТОС щодо ненарахування та невиплати йому заробітної плати з урахуванням індексації та постанов Президії Центрального правління «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» щодо поквартального виділення грошових премій; зобов`язати Кременчуцьке УВП УТОС нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням індексації та постанов Президії Центрального правління «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» щодо поквартального виділення грошових премій; визнати протиправною бездіяльність Кременчуцького УВП УТОС щодо невручення та неповідомлення про нараховані йому суми при звільненні.

У обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що він з 21.07.2003 працював на посаді в.о. директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства «Українське товариство сліпих», з 28.10.2003 призначений директором цього підприємства, а 18.10.2021 його було звільнено з посади директора. У період з червня 2021 по 18.10.2021 він, ОСОБА_1 , тривалий час перебував на лікуванні, а потім у відпустці, а тому обов`язки директора підприємства виконувала ОСОБА_2 , яка винна у тому, що йому не нарахували та не виплатили при звільненні заробітну плату з урахуванням індексації та поквартального виділення грошових премій. Звернув увагу суду на те, що про порушення своїх прав він дізнався лише з листа Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 30.03.2023 за вих..№ Ц/2/991-3В-23, яким його повідомлено з урахуванням окремого доручення Державної служби України з питань праці від 04.05.2022 № Д-75/1/4.1-22 щодо консультаційної підтримки роботодавців та попередження порушень прав працівників, Центральним міжрегіональним управлінням надіслано запит (інформаційно-роз`яснювальний лист) до Кременчуцького УВП УТОС та Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» та з роз`ясненнями норм чинного законодавства про працю та про усунення відносно ОСОБА_1 можливих порушень трудового законодавства. Вказав, що станом на 10.04.2023 йому повідомлення про виплату всіх сум, нарахованих при звільненні, не вручене. Невиплата індексації та поквартальних премій підтверджена актом УТОС за результатами перевірки діяльності Кременчуцького УВП УТОС від 22.02.2022. Вважає, що розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 204341,20 грн. Також у обґрунтування позову посилався на відповіді з різних установ, що надходили на його звернення.

Відзиву до суду від відповідачів не надходило.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.05.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі суду недоліків. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22.08.2023 апеляційна скарга ОСОБА_1 повернута скаржнику. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12.10.2023 справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19..01.2024 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів відмовлено у зв`язку з невідповідністю клопотання вимогам ст.84 ЦПК України та не доведенням позивачем неможливості отримати докази самостійно. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04.03.2024 витребувано у відповідача Кременчуцького УВП УТОС докази на підставі ч.7 ст. 81 ЦПК України. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області задоволено клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів та витребувано у відповідача Кременчуцького УВП УТОС докази. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.05.2024 застосовано до директора Кременчуцького УВП «УТОС» заходи процесуального примусу у виді штрафу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з`явився, надавав заяви про розгляд справи без його участі.

Відповідачі Кременчуцьке учбово-виробниче підприємство «Українське товариство сліпих», громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» своїх представників до суду повторно не направили, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача Кременчуцького УВП УТОС надав суду письмові пояснення, де вказав, що з моменту звільнення ОСОБА_1 з посади директора Кременчуцького УВП УТОС за грубе порушення його обов`язків, йому було нараховано та виплачено всі суми у повному обсязі. Відповідно до статуту підприємства саме директор відповідає за документообіг, бухгалтерський облік і аудит та дотримання законодавства у сфері оплати праці на підприємстві, у тому числі і за проведення індексації заробітної плати та збереження бухгалтерських документів. Зазначив, що право на проведення індексації заробітної плати настає, коли індекс споживчих цін перевищує поріг індексації, індексації підлягає заробітна плата працівників у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а частина заробітної плати, що перевищує прожитковий мінімум, індексації не підлягає. Розрахунок ведеться від базового місяця та обчислюється відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078, при цьому згідно закону обчислення індексу споживчих цін для здійснення подальшої індексації грошових доходів громадян починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив 105 %. Звернув увагу суду, що протягом періоду з червня по жовтень 2021 року індекс споживчих цін не перевищував 103 %. Також суду надана пояснювальна записка, де зокрема зазначено, що індексація ОСОБА_1 за період з червня по жовтень 2021 не нараховувалася і не виплачувалася, оскільки він працював на посаді директора і його заробітна плата розраховувалася, виходячи із середньомісячної заробітної плати осіб з інвалідністю, працюючих на підприємстві, або тарифної ставки робітника першого розряду.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Письмовими доказами підтверджується, що ОСОБА_1 був призначений на посаду директора Кременчуцького УВП УТОС 28.10.2003 на підставі наказу по підприємству № 137к від 11.11.2003, що підтверджується копією цього наказу та копією трудової книжки. НОМЕР_1 . Наказом Кременчуцького УВП УТОС № 34-к від 18.10.2021 ОСОБА_1 звільнено з посади директора Кременчуцького УВП УТОС 18.10.2021 за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства за п.1 ч.1 ст. 41 КЗпП України на підставі постанови президії ЦП УТОС від 12.10.2021 № 02-03.

Позивачем не заперечується. що при звільненні йому були виплачені суми заробітку, проте він вважає, що при звільненні йому виплачено заробіток не у повному обсязі, а саме без проведення індексації за період з червня 2021 по 18 жовтня 2021, а також без поквартальних премій з 2017 року. Як на підставу своїх вимог ОСОБА_1 посилається на акт за результатами перевірки діяльності Кременчуцького УВП УТОС від 22.02.2022. З акту вбачається, що УВП УТОС є одним із структурних підрозділів ГО «Всеукраїнська організація інвалідів» Українське товариство сліпих» та є юридичною особою. Перевірку проведено на підставі постанов президії ЦП УТОС від 29.09.2021 та 12.10.2001 та розпорядження № 63 від 25.10.2021 голови ЦП УТОС «Про проведення перевірки результатів фінансово-господарської діяльності Кременчуцького УВП УТОС» за період діяльності на посаді директора ОСОБА_1 . Перевірку проведено у межах наданих документів та встановлено ряд порушень, у тому числі у сфері бухгалтерського обліку, звітності та інші. Зокрема перевіркою (у розділі «Аналіз додержання штатної дисципліни. Видатки на оплату праці працівників та нарахування на заробітну плату») встановлено, що у квітні 2021 року ОСОБА_1 була нарахована премія у сумі 6840 грн. згідно постанови ЦП УТОС № 11-4, яка прийнята ще 21.11.2017. Крім того перевіркою встановлено, що у порушення ст..33 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР директору ОСОБА_1 з червня 2021 року не проводилася індексація заробітної плати. Будь-якого обґрунтування чи посилання на первинні документи бухгалтерського обліку акт з питань оплати праці ОСОБА_1 не містить.

Відповідно до ст.. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Як вказував неодноразово Верховний Суд у своїх постановах при вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках i за умов, передбачених цими актами. Отже премії, передбачені системою оплати праці, не нараховуються і не виплачуються автоматично, їх виплата залежить у тому числі від результатів праці працівника, а саме досягнення умов і показників преміювання, визначених у положенні про преміювання.

Згідно ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (у редакції, чинній на день звільнення ОСОБА_1 ) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. В силу ст.. 116 КЗпП України (у редакції, чинній на час звільнення позивача) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.2 ст.2 цього Закону у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість i за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні i компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань i функцій. Також у структурі заробітної плати передбачені інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (ч.3 ст.2 Закону «Про оплату праці». В силу ч.1 ст. 5 цього Закону організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні;галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів;трудових договорів; грантів. Отже, премії входять до структури заробітної плати працівника.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати КЦС у постанові від 19.02.2024 у справі № 760/1125/20-ц урахував, що за нормами трудового права премії виплачуються працівникові як заохочувальна, а також як обов`язкова складова частини заробітної плати (виробнича премія). Також Верховний Суд у цій постанові зазначив: «Питання преміювання практично не входить до сфери державного регулювання оплати праці, постаючи як предмет локальної (положення про преміювання, інші локальні акти) та договірної (колективні договори та угоди, конкретні трудові договори) регламентації. Будучи складовими структури заробітної плати, заохочувальні та виробничі премії відрізняються за підставами нарахування й виплати. У тому разі, якщо премія виплачується як заохочення за плідну працю або інші досягнення працівника в роботі, тоді її нарахування і виплата повністю залежить від оцінки праці та волі роботодавця. Заохочувальна виплата у виді премії може застосовуватися роботодавцем до працівника, а може і не застосовуватися, і тому за своєю правовою природою заохочувальна премія не є гарантованою для працівника і може йому не нараховуватися роботодавцем… Виплата премій як заходу заохочення є правом роботодавця, вона не може мати обов`язкового характеру, тобто не може бути передбачена контрактом як обов`язок роботодавця. Натомість виплата премій, передбачених системою оплатою праці, що є складовою структури заробітної плати, є обов`язком роботодавця, передбаченим укладеним з працівником контрактом.».

Позивач не надав розрахунку премій, які, на його думку, повинні були бути йому виплачені, лише просив визнати протиправною бездіяльність Кременчуцького УВП УТОС щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати з урахуванням у тому числі постанов Президії Центрального правління «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» щодо поквартального виділення грошових премій; зобов`язати Кременчуцьке УВП УТОС нарахувати та виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з урахуванням у тому числі постанов Президії Центрального правління «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» щодо поквартального виділення грошових премій. Мотивувальна частина позовної заяви містить посилання лише на одну постанову президії ЦП УТОС № 11-4 від 21.11.2017 «Про затвердження преміальної оплати праці керівним працівникам УВО, УВП та організацій УТОС за результати господарської діяльності за ІІІ квартал 2017 року», на яку, як на підставу виплати щоквартальних премій, посилається ОСОБА_1 . Тобто спір у цій частині виник щодо нарахування та виплати поквартальних грошових премій, як обов`язкової складової заробітної плати, за період з 2017 року по день звільнення ОСОБА_1 .

Суду не надано доказів того, що з ОСОБА_1 укладався контракт, або доказів того, що сторони погодили особливі умови та порядок оплати праці. З акту Північно-східного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 20.09.2023 № ПНС/ПЛ/16139/004, пояснюючої записки Кременчуцького УВП УТОС вбачається, що за повідомленням в.о.головного бухгалтера підприємства колективний договір, положення про преміювання на підприємстві відсутнє, преміювання здійснювалося згідно з постановами Центрального правління та за наявності коштів на рахунках підприємства.

Із статуту Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, який діє з 2017 року та на даний час, вбачається, що воно є підприємством об`єднання громадян та є юридичною особою з моменту його державної реєстрації. Засновником підприємства є громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» в особі Президії Центрального правління. Органами управління підприємством є вищий орган Президія ЦП УТОС, виконавчий орган директор підприємства (п.4.2 статуту). Підприємство очолює директор, що діє за принципом одноосібного керування та на основі поєднання прав та інтересів УТОС і трудового колективу, директор підприємства організовує всю його роботу та несе відповідальність за його діяльність (п.4.4. статуту). В силу п. 4.7 статуту директор діє від імені підприємства та вирішує всі питання діяльності підприємства в межах, встановлених чинним законодавством України та статутом, за винятком тих, що входять до виключної компетенції Президії ЦП УТОС або тих, що потребують погодження з Президією ЦП УТОС.

Статут Кременчуцького УВП УТОС також містить перелік питань, які входять до виключної компетенції Президії ЦП УТОС, де відсутні виключні повноваження щодо преміювання працівників чи керівництва Кременчуцького УВП УТОС. Статут громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українського товариства сліпих», що є у вільному доступі на сайті громадської організації (у редакції, що діяла із грудня 2016 року та діє на даний час), не містить положень щодо преміювання.

Відповідно до Положення про преміювання керівних працівників УВО, УВП УТОС за основні результати господарської діяльності у 2021 році, затвердженого постановою Президії ЦП УТОС і президії Центрального комітету профспілки працівників ЖКГ, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України №02-8 19 лютого 2021 року, преміювання проводиться за результатами роботи за квартал, підставою для нарахування премій керівним працівникам є дані бухгалтерської, статистичної і відомчої звітності; премії керівним працівникам УВО, УВП затверджуються Президією ЦП УТОС.

Згідно з п.4.8 статуту Кременчуцького УВП УТОС директор підприємства без доручення діє від імені підприємства та в межах своєї компетенції, у тому числі організовує та контролює роботу всіх структурних підрозділів підприємства; організовує та контролює бухгалтерський, податковий облік та забезпечує дотримання законодавства при виконанні господарських операцій; видає накази та розпорядження, що є обов`язковими для всіх працівників підприємства; застосовує до працівників заходи заохочення і накладає дисциплінарні стягнення; забезпечує розробку, складання та виконання колективного договору з трудовим колективом; забезпечує виконання рішень Президії ЦП УТОС тощо. Відповідно до п. 14.3 цього статуту підприємство при здійсненні господарської та іншої діяльності має право з власної ініціативи приймати будь-які рішення, що не суперечать чинному законодавству та статуту УТОС.

Посадовою інструкцією директора Кременчуцького УВП УТОС Гришина Ю.Ю., затвердженою головою правління ЦП УТОС 31.07.2008, передбачено, що директор у тому числі визначає, формулює, планує, здійснює, координує всі види діяльності підприємства; має право приймати рішення у тому числі про матеріальне заохочення працівників, що відзначилися. Директор підприємства несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, що передбачені цією посадовою інструкцією, у межах, визначених чинним законодавством України про працю та статутом УТОС.

Отже, з досліджених документів вбачається, що про преміювання всіх працівників, у тому числі і директора, передбачено прийняття саме директором Кременчуцького УВП УТОС відповідного наказу, при цьому премії директора затверджуються Президією ЦП УТОС.

Постановою президії ЦП УТОС № 11-4 від 21.11.2017 «Про затвердження преміальної оплати праці керівним працівникам УВО, УВП та організацій УТОС за результати господарської діяльності за ІІІ квартал 2017 року» згідно з Положенням про преміювання керівних працівників УВО, УВП і організацій УТОС, затвердженого постановою президії ЦП УТОС і президії ЦК профспілки України від 24.01.2017 № 01-14, затверджено премію керівним працівникам за основні результати господарської діяльності за ІІІ квартал 2017 року у розмірах в залежності від одержаного прибутку за квартал одного середньооблікового працівника і середньої заробітної плати одного середньооблікового інваліда по зору; по Кременчуцькому УВП за забезпечення прибутку за квартал 222,22 грн. одного працюючого і середньої заробітної плати 2078,27 грн. інваліда по зору на місяць, премію постановлено виплатити у розмірі 95% посадових окладів директору і головному бухгалтеру кожному.

Наказом директора Кременчуцького УВП УТОС Гришина Ю.Ю. № 22 від 28.02.2017 згідно постанови президії Центрального правління УТОС № 02-5 від 21.02.2017 «Про заохочення керівних працівників УВО і УВП за результатами господарської діяльності за 2016 рік» премійовано у тому числі директора ОСОБА_1 у розмірі 1 посадового окладу станом на 31 грудня 2016 року у сумі 7677 грн. Виплата вказаної суми підтверджується первинними документами, зокрема відомостями про виплату заробітної плати позивачу.

Довідками Кременчуцького УВП УТОС без зазначення вихідного номеру підтверджується, що на підприємстві відсутні документи стосовно поквартальних виділених грошових премій та відсутні копії наказів про преміювання ОСОБА_1 за 2017 рік (березень 7190 грн., травень 8007 грн., червень 12800 грн., вересень 9586 грн.), за 2019 рік (листопад 5755,87 грн.), за 2021 рік (квітень 6840 грн., липень 4200 грн.). Проте, як вбачається з розрахункових листів за ці періоди премія у вказаних сумах була нарахована та виплачена ОСОБА_1 у вказаних сумах.

Також письмовими доказами підтверджено, що ОСОБА_1 на підставі прийнятих ним або в.о. директора наказів виплачувалася премія у лютому 2017 року у розмірі 7677 грн. (про що зазначено вище) та у жовтні 2020 року у розмірі 2485 грн. (наказ заступника директора ОСОБА_2 про доплати працівникам за жовтень 2020 від 30.09.2020 № 43/2, про нарахування премії ОСОБА_1 з ФЗП за жовтень 2020 року у розмірі 2485 згідно постанови президії ЦП УТОС № 11-4 від 21.11.2017 за забезпечення прибутку на одного працюючого інваліда по зору за місяць).

Суд також зазначає, що постанова президії ЦП УТОС № 11-4 від 21.11.2017 «Про затвердження преміальної оплати праці керівним працівникам УВО, УВП та організацій УТОС за результати господарської діяльності за ІІІ квартал 2017 року» не може використовуватися як підстава для виплати премій директору на наступні роки, як помилково вважає позивач.

Отже, колективний договір, положення про преміювання на підприємстві або інші нормативні локальні акти, які б регулювали виплату премій на Кременчуцькому УВП УТОС, відсутні, тоді як у спірний період директором підприємства був саме позивач ОСОБА_1 та саме він повинен був забезпечити їх укладення та виконання, а також саме він повинен був видавати накази по підприємству про преміювання. У постанові Верховного Суду № 947/6706/21 від 01.11.2023 зроблено висновок, що якщо статут надає директору право підпису розпорядчих документів із кадрових питань (зокрема про преміювання), наказ про преміювання директора має підписувати сам директор. Саме наказ про преміювання є підставою для нарахування премії, у ньому зазначаються вид премії, розмір та за які результати роботи чи досягнення преміюють.

Отже, дослідженими доказами доводиться, що підставою для виплати премії директору Кременчуцького УТОС є одночасна наявність двох умов: затвердження преміювання директора Президією ЦП УТОС та обов`язкова видача наказу про преміювання директором Кременчуцького УТОС. Інші накази про преміювання, крім зазначених вище, директором Кременчуцького УТОС ОСОБА_1 у період з 2017 по день звільнення не видавалися. У позовній заяві також відсутні посилання на винесення інших наказів про преміювання директора Кременчуцького УТОС.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог про нарахування та виплату поквартальних грошових премій ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці», в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Частиною 5 статті 95 КЗпП України передбачено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» (тут і надалі у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. В силу ст.. 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1 ст. 4 цього Закону).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, які поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, встановлені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, що затверджений постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 зі змінами (надалі Порядок у редакції, чинній на час виникнення відносин). Цим Порядком також визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Пункт 2 Порядку містить вичерпний перелік грошових доходів громадян, одержаних в гривнях на території України, які не мають разового характеру та підлягають індексації, у тому числі і оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Пунктом 3 Порядку передбачено, що до об`єктів індексації, визначених у пункті 2, не відносяться, зокрема виплати, які обчислюються із середньої заробітної плати.

З офіційних періодичних видань (відкритих джерел) вбачається, що у період з червня 2021 по жовтень 2021 величина індексу споживчих цін не перевищила поріг індексації, який встановлено у розмірі 103 відсотка.

Крім цього, з штатного розпису Кременчуцького УВП УТОС, що діє з 01.01.2021, вбачається, що штатна кількість працівників підприємства становить 37 чоловік і посадовий оклад директора визначається згідно постанови президії Центрального Правління УТОС від 29.01.2021 №01-10 «Про оплату праці керівних працівників УВО і УВП УТОС». Постановою президії Центрального Правління УТОС від 29.01.2021 №01-10 «Про оплату праці керівних працівників УВО і УВП УТОС», якою постановлено : посадові оклади ген.директорів УВО і директорів УВП, у т.ч. по кожному підприємству окремо, які входять до складу УВО, щомісячно розраховуються і виплачуються бухгалтерією підприємства, виходячи із середньомісячної заробітної плати осіб з інвалідністю, працюючих на УВО і УВП, або тарифної ставки робітника першого розряду 2270 грн. з січня місяця 2021 року у таких розмірах: директорам УВП з чисельністю працюючих на УВП до 60 чол.- до 3,3 розмірів середньомісячної заробітної плати осіб з інвалідністю, але не менше 3,3 місячної тарифної ставки робітника першого розряду (п.1.1, п.1.2 постанови).

Наказами заступника директора Кременчуцького УВП УТОС директору ОСОБА_1 на підставі постанови президії Центрального Правління УТОС від 29.01.2021 №01-10 встановлювалися наступні посадові оклади : за червень 2021 року у розмірі 19 238 грн. (наказ № 23 від 30.06.21), за липень 2021 року у розмірі 21986 грн. (наказ № 25 від 29.07.2021), за серпень 2021 року у розмірі 18810 грн. (наказ № 29 від 31.08.2021) . Інших наказів про встановлення окладу директора підприємства суду не надано (за період, коли ОСОБА_1 був директором підприємства), проте з розрахункових листів ОСОБА_1 вбачається, що його оклад за вересень 2021 року склав 12661 грн., за жовтень 2021 року - 6330 грн.

Отже, заробітна плата директора УВП у системі УТОС розраховується, виходячи із середньомісячної заробітної плати осіб з інвалідністю, працюючих на УВП, а тому, в силу п.3 Порядку, не відноситься до об`єктів індексації.

З цих підстав не підлягають задоволенню вимоги позивача про нарахування та виплату індексації заробітної плати з червня 2021 по 18 жовтня 2021.

Суд також зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту в частині вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача Кременчуцького УВП УТОС, оскільки такі вимоги у будь-якому разі не призвели б до поновлення його прав. Позивач, у разі порушення його суб`єктивного права, може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Визнання бездіяльності роботодавця щодо не нарахування та невиплати сум працівникові у трудовому спорі не є ефективним способом захисту.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Кременчуцького УВП УТОС щодо невручення та неповідомлення про нараховані суми при звільненні. Згідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, що діяла у редакції на час звільнення позивача, про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З ЄДРСР вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду з позовами до відповідачів, оскаржуючи своє звільнення з різних підстав. Рішеннями у справах № 537/5719/21, № 537/6053/21, які набрали законної сили, встановлено, що від підпису про ознайомлення з наказом про звільнення позивач відмовився, як відмовився і від отримання трудової книжки, про що складено відповідні акти. На підтвердження виконання обов`язку з письмового повідомлення позивача про виплату всіх сум, що належать при звільненні, представником відповідача надано копію супровідного листа від 19.10.2021 із розрахунковим листом та докази направлення його на адресу ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення позову у цій частині також не вбачається.

Вимоги про нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні є похідними від інших вимог, а тому задоволенню не підлягають.

Інші документи, що додавалися позивачем кожного разу до заяв про розгляд справи без його участі, у тому числі рішення Європейського суду з прав людини, відповіді на звернення ОСОБА_3 , копія рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.06.2023 у справі № 537/1051/22 у справі за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцького УВП УТОС про стягнення заборгованості, скріншоти звернень до урядового контактного центру, інші скарги та звернення позивача не містять даних щодо предмету позову, а тому не беруться до уваги судом (ч.3,4 ст.77 ЦПК).

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українське товариство сліпих, громадської організації Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення дій відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя: С.О.Фадєєва

Повний текст рішення складено 10.06.2024