Справа № 471/503/24
Провадження №2/471/169/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2024 р.

Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді - Гукової І.Б.,

за участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду смт. Братське цивільну справу № 471/503/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення часток, що є у спільній сумісній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення часток, що є у спільній сумісній власності.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 червня 1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , видане Братською селищною Радою народних депутатів Братського району Миколаївської області. Квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.07.1993 року за №1863.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 склали заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина та за заявою позивача заведені спадкові справи №.10.2023 р. та №.10.2023 р. Оскільки, позивач не може в повній мірі володіти та розпоряджатися своєю власністю та прийняти спадщину, що є порушенням його майнових прав, тому і звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача до суду надіслала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву до суду про розгляд справи без участі представника та вирішення питання залишити на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16 червня 1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1 , видане Братською селищною Радою народних депутатів Братського району Миколаївської області. Квартира отримана ними в порядку приватизації житла у відповідності до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". Право спільної сумісної власності за всіма співвласниками зареєстровано у КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» 02.07.1993 року за №1863. (а.с.8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .(а.с.13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 .(а.с.14).

За життя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 склали заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 .

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У відповідності дост.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності припиняється.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 200, 259, 280, 282 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення часток, що є у спільній сумісній власності задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить йому на праві спільної сумісної власності.

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить їй на праві спільної сумісної власності. Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Братська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, , місцезнаходження: вул. Миру, 131, смт. Братське Вознесенського району Миколаївської області.

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова