Справа № 587/2263/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Сумський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Черних О.М.

з участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, 35) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати в 2021 році виїхала на територію Російської Федерації, не цікавиться дитиною, зовсім з сином не спілкується, не бере участі в його вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в його житті, а тому з метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини позивач вимушений звернутись до суду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник третьої особи - «служби у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання також не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, вважала за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідачки, надала суду обґрунтований висновок.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідачка у справі ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

Відповідно до рішення Лебединського районного суду Сумської області від 15.01.2019 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15).

Дитина на даний час проживає разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , який займається її вихованням.

Згідно рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 450 від 27.10.2022 року було визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 (а.с. 11).

Відповідно до довідки Великочернеччинського старостинського округу Сумської міської ради № 32.2-30 від 16.05.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживає разом зі своїм неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання з червня місяця 2021 року по теперішній час. Син ОСОБА_3 проживає з батьком і знаходиться на його повному утриманні (а.с. 12).

Довідкою Великочернеччинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Сумської міської ради встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 10 класі вказаного закладу. Мама, ОСОБА_2 , вихованням та навчанням дитини не цікавиться. За весь цей час школу не відвідувала жодного разу. Дитиною займається тільки батько ОСОБА_1 , який постійно перебуває на зв`язку з класним керівником (а.с. 16).

Відповідно до психологічної характеристики неповнолітнього ОСОБА_3 встановлено, що останній зарекомендував себе як спокійний та дисциплінований учень, підтримує товариські стосунки із усіма учнями класу. Вихованням ОСОБА_3 займається батько, який постійно підтримує контакт з класним керівником, цікавиться успішністю та поведінкою сина. Зі слів ОСОБА_3 хлопець не спілкується з мамою. Останній раз її бачив навесні 2021 року. З цього часу взаємостосунки з сином не підтримує, телефоном не спілкуються. На даний момент хлопець проживає разом з батьком у новій родині (а.с. 17).

Відповідно до довідки -характеристики Великочернеччинського старостинського округу встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає в с. В.Чернеччина з 2021 року без реєстрації. Характеризується з позитивної сторони, веде скромний спосіб життя, працелюбивий, працює вантажником складського господарства ТОВ «Гуала Кложерс Технологія Україна», поганих звичок немає.

Крім того, в суді встановлено та підтверджується копією «свидетельства о заключении брака» мати неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Ставрополь, РФ вийшла заміж за ОСОБА_7 , та взяла прізвище ОСОБА_2 (а.с. 14).

Згідно інформації Адміністрації Державної прикордонної служби ОСОБА_2 неодноразово перетинала кордон на в`їзд та на виїзд з РФ, останній раз виїхала на територію РФ 27.05.2021 року та більше не поверталася (а.с. 55).

В суді також були допитані свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили, що знайомі з позивачем та його з сином з початку 2021 року, коли вони приїхали в с. В.Чернеччина. Відповідачку ніколи не бачили, їм відомо, що це мати ОСОБА_3 . Сином опікується лише батько. Дитина завжди доглянута, має друзів, гарно навчається в школі.

Крім того, під час судового розгляду було з`ясовано думку самого неповнолітнього ОСОБА_3 , який зазначив що готовий стати напівсиротою. Зазначив, що після розлучення батьків певний час проживав з бабусею. В 2019 році мати поїхала на заробітки до Ставропольського краю. Приїжджала на похорон бабусі у 2021 році, тоді й останній раз бачилися. Влітку 2021 року він переїхав до батька у с. В.Чернеччина. З того часу за ним доглядає лише батько, від матері жодної інформації, привітань чи коштів він не отримував.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно висновку управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради № 985/27.1-26 від 03.07.2024 року, мати ОСОБА_2 жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання дитини, позивач не створює перешкод у спілкуванні з сином, але відповідачка не виявляє бажання спілкуватися з дитиною. За цей час відповідачка не цікавився життям дитини, не телефонувала, не виявляла бажання приймати участь у його вихованні. Тому служба у справах дітей вирішила вважати за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 31-32).

Суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина.

Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Крім того, відповідно до положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись, ст. ст. 10, 15, 60, 79, 141, 208, 209, 212, 213, 215, 367 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради (м. Суми, вул. Харківська, 35) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє місце проживання - АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви, тобто з 21 червня 2024 року , до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє місце проживання - АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , - 1211 грн. 20 коп. витрат у відшкодування судового збору.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє місце проживання - АДРЕСА_2 , на користь держави - 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних