Справа № 724/3222/24
Провадження № 2/0182/3377/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13.11.2024 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши позовну заяву Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

04 листопада 2024 року в провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Суддя, розглянувши матеріали, приходить до наступного.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2024 року було вирішено вищевказану позовну заяву передати за підсудністю на розгляд до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

При цьому, суд виходив з наступного.

Справи про позбавлення батьківських прав є справами позовного провадження, тому ця категорія справ підлягає розгляду за загальними правилами підсудності - відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України.

За приписами ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Хотинським районним судом Чернівецької області, відповідно до ч.6 ст.187 ЦПК України, було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру, з відповіді якого №793520 від 19 вересня 2024 року вбачається, що відповідачка по справі ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Дністровського району Чернівецької області.

При цьому, суд зазначив, що стороною позивача у позовній заяві не вказано обґрунтувань та не надано доказів на підтвердження можливості звернення з даним позовом саме до Хотинського районного суду Чернівецької області із вимогою про позбавлення батьківських прав, а наявність у матеріалах справи копії довідки від 26 вересня 2023 року за № 7701- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, де зазначено фактичне місце проживання особи ОСОБА_2 , не дає підстав для звернення саме до Хотинського районного суду Чернівецької області, так як відсутні відомості про фактичне місце проживання відповідача як ВПО на час подачі позовної заяви.

Крім цього, в ухвалі суду про передачу справи містилось посилання на ту обставину, що Кабінетом Міністрів України 07.02.2022 року прийнято постанову № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», яка набрала чинності 14.03.2022 року, якою, в тому числі, було затверджено «Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування)». Відповідно до вимог вказаного Порядку, особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі, коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції (пункт 4).

Статус ВПО підтверджує отримання заявником соціальних послуг з боку держави на території Дністровського району Чернівецької області та не є визначенням її адреси місця проживання, відповідно до вимог Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку, позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо. Від змісту позовних вимог залежить і позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Також, ст.28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Частиною 9 ст.187 ЦПК України встановлено, що, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

А тому, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд вирішив справу передати на розгляд іншому суду, оскільки відповідачка зареєстрована за адресою, територіальна підсудність якого розповсюджується на Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області з даним твердженням не погоджується, оскільки воно спростовуються наступним.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1 статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України передбачено, що цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При пред`явленні позову до суду позивачу необхідно визначити, до якого суду звернутись. Це питання вирішує інститут підсудності цивільних справ.

Підсудність - це розмежування компетенції між судами щодо розгляду і вирішення справ.

Питання про підсудність постає перед суддею після отримання позову та відомостей про зареєстроване місце проживання або перебування відповідача.

Так, за правилами, встановленими ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області, при подачі позовної заяви до Хотинського районного суду Чернівецької області, зазначила, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак, фактичним місцем проживання відповідачки є адреса: АДРЕСА_2 (гуртожиток ВСП «Хотинського фахового коледжу»). Тобто, з урахуванням зазначення місця реєстрації та фактичного місця проживання відповідачки, позивачем правомірно було пред`явлено позов в суд за фактичним місцем проживання відповідача для унеможливлення позбавлення особи права на участь у розгляді справи за місцем її фактичного проживання. Однак, Хотинський районний суд Чернівецької області, без належної перевірки та встановлення справжніх обставин справи, вирішив, що позивачем було допущено порушення правил підсудності.

Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області, з урахуванням того факту, що указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі, з урахуванням наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25 квітня 2022 року № 75, у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 27 липня 2022 року за № 169, оновлено перелік територіальних громад, які розташовані на території проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані) станом на 23 липня 2022 року, до якого було внесено й Нікопольський район та Нікопольську міську територіальну громаду, було здійснено запит до Міністерства соціальної політики України. При цьому, в момент вчинення процесуальної дії, суд виходив з того, що на даний час склалась така ситуація, що м.Нікополь постійно потерпає від обстрілів ворога, в зв`язку з чим руйнується його інфраструктура, житлові будинки, майже, щодня відбувається вбивство та поранення жителів міста, що є загальновідомими обставинами, та велика кількість людей змушена виїжджати до інших міст.

04 листопада 2024 року на адресу суду надійшла відповідь на вищевказаний запит, з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Донецьк, Донецької області, з 25 вересня 2023 року, згідно з єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, станом на 22 жовтня 2024 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, враховуючи наведене, суддя приходить до висновку, що дана справа Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області, як місцевому суду, територіально не підсудна, з урахуванням ч.1 ст.27 ЦПК України, якою чітко передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.5 ст.4 ЦПК України, жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.9 ст.187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з судовою практикою Європейського Суду з прав людини, фраза «встановленого законом», крім іншого, поширюється на дотримання судом певних норм, які регулюють його діяльність; у разі перевищення судом повноважень, які чітко викладені в процесуальному законі, такий суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у значенні п.1 ст. 6 Конвенції (справа «Сокуренко і Стригун проти України»).

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина 1 статті 378 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи, що адресою фактичного перебування відповідача є: 60000, Чернівецька область, м.Хотин, вул.Українська, буд.62, та той факт, що завданням цивільного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суддя приходить до висновку, що дана справа не підсудна Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області, а тому її слід передати за підсудністю до Хотинського районного суду Чернівецької області.

Керуючись ст.ст.31, 316, 259, 260 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - передати до Хотинського районного суду Чернівецької області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал