Справа № 145/1404/20
Провадження №2/145/56/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.11.2024 с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Крикливій М.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Фінфорс" про захист прав споживача та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що між нею та ТОВ ФІНФОРС, виникли спори щодо нарахованих сум за взяту позику, а саме штрафних санкцій та процентів щодо отриманої позики, тому вона пропонувала вирішити спір у судовому порядку, оскільки договір, де б визначалися б проценти за користування позикою, підписаний не був.

Нею було взято кредит у розмірі 3500 гривень. ТОВ ФІНФОРС вирішив стягнути з неї кошти у позасудовому порядку, та 30.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №15499, яким стягнено заборгованість у сумі 7 579,95 гривень. Тобто відповідач не визначив структури заборгованості (основний борг, штраф, 3% річних, пеня).

По даній справі їй, як споживачу, не було надано повного розрахунку заборгованості, не надавався договір про надання позики, який визначав би умови позики, не повідомлено час, на який надавався кредит.

Вважає, що відповідач порушив її права як споживача, нараховуючи за весь строк існування спору, сум штрафів та процентів, які не були передбачені жодними договорами. Також нараховано непропорційно велику частину суми, тобто більше суми отриманого кредиту (3500,00 грн), порушено частину другу статті 2 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, яка встановлює, що фінансові установи в Україні діють відповідно до цього Закону з урахуванням норм законів України, які встановлюють особливості їх діяльності; пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, який встановлює, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Про виконавчий напис нотаріуса вона дізналася у серпні 2020 року, отримавши від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. постанову про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020 ВП №62730393, Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 05.08.2020, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 05.08.2020.

Просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНФОРС , усунути порушення прав споживача шляхом, перерахування заборгованості та зарахування сплачених сум на погашення тілу кредиту.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 30 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 15499, про стягнення заборгованості.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2024 позовну заяву ОСОБА_2 в частині вимоги щодо зобов`язання ТОВ ФІНФОРС усунути порушення прав споживача шляхом перерахування заборгованості та зарахування сплачених сум на погашення тілу кредитузалишено без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити із зазначених у заяві підстав.

Представник відповідача ТОВ "Фінфорс" увизначений судом строк відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не надав, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку; в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку. Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м.Київ Дорошкевич В.Л., в судове засідання не з`явилися, хоч про слухання справи повідомлені в установленому законом порядку. Заяв про відкладення розгляду справи, про слухання справи у їх відсутності до суду не надходило.

За таких обставин у відповідності до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07 лютого 2014 року підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу II Порядку.

Згідно зі ст.87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

- за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто, на сьогоднішній день редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Починаючи з 22.02.2017 нотаріуси позбавлені можливості вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості, що випливають з кредитних відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Судом встановлено, що 05.08.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Київ Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження ВП №62730393 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., зареєстрованого в реєстрі 30.07.2020 за №15499 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості в розмірі 7579,95 грн.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 30.07.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем договір іпотеки, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна позиція закріплена в постанові Верховного суду України від 15.04.2020 № 158/2157/17.

Задовольняючи позов, відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1261, 20 гривень (420,40+840,80).

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 18, 81, 141, 223, 247, 263-265, 274-276, 280 ЦПК України, ст. 88 Закону України «Про нотаріат», суд, -

ухвалив :

Позов задоволити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 30 липня 2020 року, зареєстрований у реєстрі за №15499, про стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості за кредитним договором 149683-А від 30 листопада 2017 року в сумі 7579 гривень 95 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто 13 листопада 2024 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Ратушняк І. О.