Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 Справа №607/7019/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Братасюка В.М.,

за участю секретаря судового засідання Тинкалюк Є.І.

законного представника позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі у загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , в особі законного представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , за договором про надання правничої допомоги від 11.04.2021 року №7 з адвокатом Магдич О.О., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі продажу приміщення від 23.01.2020 року, посвідченого в реєстрі нотаріально за №219.

На обгрунування позовних вимог послався на ту обставину, що згідно висновку судово психіатричної експертизи №387 від 08.09.20202 року, позивач виявляє ознаки параноїдальної шизофренії з безперервним перебігом, стабільним дефектом по змішаному типу, що досягає рівня хронічного психозу.

Дані про психічне захворювання позивача, зафіксовані в медичній документа з 2009 року, а отже щонайменше 11 років він страждає на розлади особистості і поведінки внаслідок органічного ушкодження головного мозку, а тому не може віддвати звіт своїм діям та керувати ними.

А відтак, на переконання представника за договором про надання правничої допомоги від 11.04.2021 року №7, адвоката Магдич О.О., спірний договір слід визнати недійсним, оскільки укладаючи договір купівлі продажу приміщення від 23.01.2020 року, посвідчений в реєстрі нотаріально за №219, позивач не усвідомлював значення власних дій та не міг керувати ними.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкрите провадження у справі, розгляд постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

Відповідач, через власного представника за договором, подав заяву по суті відзив на позов, змістом якого просив в задоволенні позову відмовити. Заперечення позовних иимог мотивоване тією обставиною, що існують достатні докази на спростування того, що впродовж з періоду 2009 2020 роки, позивач цілковито усвідомлював значення власних дій та міг ними керувати.

Відповідач зазначає, що приміщення, котре було предметом договору, до 2010 року мало статус квартири. З 2007 2010 роки позивачем було замовлено виготовлення відповідної документації та вчинено дії з реконструкції квартири в нежитлове приміщення (приміщення офісу); у 2010 році отримав свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення. Надалі позивач, у статусі ФОП, здавав приміщення в оренду з 2003 року позивач був зареєстрований як фоп та здійснював діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. 01.07.2020 року, після відчуження приміщення, на підставі власного рішення позивача, було внесено запис до ЄДРЮОФОта ГФ про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_6 Підписанню спірного договору передували ще певні події на підтвердження цілковитої дієздатності позивача, а саме у процесі перевірки виявлено, що у межах виконавчого провадження №55057911 було накладено арешт на майно позивача, зокрема й приміщення.

Відтак позивачем було вчинено дії з погашення боргу за цим виконавчим провадженням, наслідком чого винесення державним виконавцем постанови про закінчення означеного виконавчого провадження від 20.01.2020 року, якою припинено арешт майна.

Також відповідач наголошував, що окрім вчинеих позивачем дій, у зазначений період ОСОБА_6 отримував за власними заявами у державних органах, підприємствах та організаціях документи, зокрема довідку про реєстрацію місця проживання особи, видану 28.05.2019 року, паспорт громадянина України від 09.09.2020 року; довідку КНП Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня ТОР 20.11.2019 року №2536, довідку Байковецької сільської ради Тернопільського района №2-51 від 13.03.2020 року.

Окрім цього відповідач зауважив навіть про факт укладення між позивачем та адвокатом Магдич О.О. договору про надання правничої допомоги від 11.04.2021 року №7, чого за визначенням не могла вчинити особа, котра не усвідомлювала значення власних дій та не могла ними керувати.

Ухвалою суду від 18 серпня 2021 року провадження у справі було зупинене до набрання законної сиди рішення суду у справі 607/5849/20 за заявою матері позивача ОСОБА_1 , заінтересована особа Тернопільська міська рада, про визнання ОСОБА_4 недієздатним та призначення опіки.

03.02.2022 року провадження у справі 607/7019/21 відновлене, оскільки відпали обставини, що зумовлювали зупинення провадження.

22.06.2022 року судом задоволене клопотання представника позивача про призначення у справі 607/7019/21 судової психіатричної експертизи, провадження у справі зупинене.

28.07.2022 року судом відновлене провадження у зв`язку з надходженням на адресу суду висновку судового психіатричного експерта №269 від 19.07.2022 року; 09.11.2022 року до участі у справі залучено законного представника ОСОБА_4 його матір ОСОБА_1 , котра набула статусу його опікуна за рішенням суду у справі 607/5849/20.

Ухвалами суду від 06.02.2023 року та від 14.06.2023 року, за клопотанням представника позивача, у справі призначено повторну судово психіатрчину експертизу, оскільки було встановлено допущення ряду порушень судовом експертом, котрий готував висновок №269 від 19.07.2022 року, що спричинило обгрунтований сумнів у правильності дослідження. Провадження у справі зупинене.

04.03.2024 року провадження у справі 607/7019/21 відновлене, оскільки відпали обставини, що зумовлювали зупинення провадження на адресу суду надійшов висновок судового психіатричного експерта №56 від 22.01.2024 року.

Позивач, в особі законного представника, котрий переуклав угоду з представником за договором про надання правничої допомоги, в судовому засіданні позов підтримали, просять задовольнити вимогу.

Представник відповідача просить в задіоленні позову відмовити за безпідставністю.

Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно висновку судово психіатричного експерта №387 від 08.09.2020 року, станом на дату складання експертного дослідження, позивач ОСОБА_4 виявляє означки параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний дефект по змішаному типу, що досягає рівна хронічного психозу; останній в силу свого психічного захворювання не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (після повторного одруження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 ), що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.11.1998 року.

Повторно виданим свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 від 30.05.2013 року, позивач змінив прізвище на ОСОБА_10 .

20.11.2019 року КНП Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня ТОР, по заяві ОСОБА_6 , видала Довідку №2536 про те, що він отримує медичну допомогну в лікаря психіатра амбулаторно поліклінічного відділення, діагноз: параноїдальна шизофренія, є інвалідом 2 групи.

13.03.2020 року за заявою ОСОБА_6 останньому, Байковецькою сільською радою Тернопільського району, видано довідку про місце реєстрації проживання.

23.01.2020 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі провдажу приміщення офісу, загальною площею 40 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 приміщення2. Договір посвідчено нотаріально в реєстрі за №219.

Продаж примішення вчинено за ціною 200000 гривень, й вказана суму сплачена покупцем готівкою і отримана продавцем осоьбсито ще до посвідчення договору. Сторони ствердили, що не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; продавець 23.01.2020 року надав нотаріусу окрему заяву, що не перебуває у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах.

Також ОСОБА_10 23.01.2020 року сплатив військовий збір 10 000 гривень та 3000 гривент військового збору.

При посвідчені договору нотаріусом встановлено особу сторін, їх дієздатність та належність ОСОБА_6 відчужуваного приміщення нотаріусом перевірено.

Надалі, 23.11.2021 року у справі 607/5849/20, задоволено заяву ОСОБА_1 , визнано ОСОБА_6 недієздатним, призначено ОСОБА_1 його опікуном. Строк дії рішення встановлено 2 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 3 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину.

Згідно зі статтею 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

За ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

22.06.2022 року судом задоволене клопотання представника позивача про призначення у справі 607/7019/21 судової психіатричної експертизи

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта Тернопільської філії судово прсихітаричної експертизи ДУ «ІПСПЕМИ МОЗ України» №269 від 19.07.2022 року , стновм на 23.01.2020 року, ОСОБА_6 виявляв ознаки параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, стабільний дефект по змішаному типу, що досягає рівня хронічного психозу. Станом на 23.01.2020 року ОСОБА_6 в силу психічного захворювання не міг усвідомлювати значення власних дій та керувати ними.

Для роз`яснення окремих положень цього висновку заслуховувався судовий експерт.

Відтак представником позивача ОСОБА_2 подано суду клопотання про призначення повторної судової медично психіатричної, оскільки самим же експертом ОСОБА_11 були висловлені сумніви у висновках даної експертизи, зумовлені порушенням порядку зібрання медичної документації.

Беручи до уваги те, що у своєму висновку судового психіатричного експерта № 269, експертом ОСОБА_11 допущено ряд порушень, в тому числі щодо порядку зібрання медичної документації, а також незрозуміло яким чином окремі абзаци дослідження цілковито й повно співпадали за змістом з текстом висновку №387 від 08.09.2020 року експерта цієї ж експертної установи, в суду виник обґрунтований сумнів в правильності дослідження.

З огляду на наведене, судом постановлялася ухвала від 06.02.2023 року про призначення повторної судової медично психіатричноїекспертизи, проведення якої доручено експертам Хмельницької філії судово психіатричних експертиз Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради.

Відповідно до висновку судово психіатричного експерта Хмельницької філії СЕ ДУ «ІСП МОЗ України» №56 від 22.02.2024 року, ОСОБА_6 станом на 23.01.2020 року страждав на хронічно протікаючи захворювання, параноїдальну шизофренію, безперервний перебіг, стабільний дефект по змішаному типу.

ОСОБА_6 станом на 23.01.2020 року не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Презумпція правомірності правочину у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зазначає, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Положеннями ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вимог цивільного процесуального законодавства, відповідач повинен подати належні та допустимі докази на спростування тих обставин, про які вказує у позовній заяві позивач, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позову.

Заперечуючи проти вимог позову відповідач зазначав, що приміщення, котре було предметом договору, до 2010 року мало статус квартири. З 2007 2010 роки позивачем було замовлено виготовлення відповідної документації та вчинено дії з реконструкції квартири в зазначене нежитлове приміщення (приміщення офісу); у 2010 році отримав свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення. Надалі позивач, у статусі ФОП, здавав приміщення в оренду з 2003 року позивач був зареєстрований як фопта здійснював діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. 01.07.2020 року, після відчуження приміщення, на підставі власного рішення позивача, було внесено запис до ЄДРЮОФОта ГФ про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_6 Підписанню спірного договору передували ще певні події на підтвердження цілковитої дієздатності позивача, а саме у процесі перевірки виявлено, що у межах виконавчого провадження №55057911 було накладено арешт на майно позивача, зокрема й приміщення.

Відтак позивачем було вчинено дії з погашення боргу за цим виконавчим провадженням, наслідком чого винесення державним виконавцем постанови про закінчення означеного виконавчого провадження від 20.01.2020 року, якою припинено арешт майна.

Також відповідач зауважував, що окрім вчиених позивачем дій, у зазначений період ОСОБА_6 отримував за власними заявами у державних органах, підприємствах та організаціях документи, зокрема довідку про реєстрацію місця проживання особи, видану 28.05.2019 року, паспорт громадянина України від 09.09.2020 року; довідку КНП Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня ТОР 20.11.2019 року №2536, довідку Байковецької сільської ради Тернопільського района №2-51 від 13.03.2020 року.

Окрім цього відповідач наголошував на тому, що мав місце факт укладення між позивачем та адвокатом Магдич О.О. договору про надання правничої допомоги від 11.04.2021 року №7, чого за визначенням не могла вчинити недієздатна особа.

На підтвердження представник відповідача надав суду копію: робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_2 сигналізація 2007 року, замовником якого виступив ОСОБА_6 ; Технічних умов з пожежної безпеки 2007 року замовником яких виступив ОСОБА_6 ; робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_2 та водовідведення 2007 року, замовником якого виступив ОСОБА_6 ; Технічних умов на підключення офісного приміщення до мереж водопостачання та водовідведення від 19.02.2007 року замовником яких виступив ОСОБА_6 ; свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.10.2010 року на приміщення 2 в будинку по АДРЕСА_1 , виданого згідно рішення ВК ТМР від 02.09.2010 року в м. Тернополі оформлене на ОСОБА_6 ; Постанови про занкінячення виконавчого провадження №55057911 від 20.01.2020 року змстяом якої встановлено, що згідно квитанції АТ ТАСКОМБАНК ОСОБА_6 заборгованість сплачена повінстю, виконавчий збір та витрати сплачені повністю; Витягу з ЄДРЮФФОП-та ГФ змістом якого встановлено, щопозивач, у статусі ФОП, здавав приміщення в оренду з 2003 року позивач був зареєстрований як фоп та здійснював діяльність з надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. 01.07.2020 року, після відчуження приміщення, на підставі власного рішення позивача, було внесено запис до ЄДРЮОФОта ГФ про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_6 ; паспорта гр.України ОСОБА_6 від 09.09.2019 року. Окрім цього вищезазначено, що 20.11.2019 року КНП Тернопільською обласною клінічна психоневрологічною лікарнею ТОР. по заяві ОСОБА_6 , останньому вилдано Довідку №2536 про те, що він отримує медичну допомогну в лікаря психіатра амбулаторно поліклінічного відділення, діагноз: параноїдальна шизофренія, є інвалідом 2 групи, а 13.03.2020 року за заявою ОСОБА_6 останньому, Байковецькою сільською радою Тернопільського району, видано довідку про місце реєстрації проживання.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

Суд наголошує, що висновок судово психіатричної експертизи є лише одним з доказів, котрий підлягає до дослідження в сукупності з іншими, наявними у справі, й не має переважаючого доказового значення.

Означений висновок суд піддає критичній оцінки перш за все з неконкретизованого формулювання, адже в резолютивній частини висновку висловлюється припущення, а не твердження «ОСОБА_6 станом на 23.01.2020 року не міг повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними». Словосполучення «не повною мірою» не надає для суду чіткої відповіді чи перебував позивач цієї дати в такому стані, коли не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Окрім цього, вивченням змісту висновку вбачається, що документ складено на підставі дослідження виключно медичної документації позивача медичної карти амбулаторного хворого, медико експертної справи, медичних карт стаціонарного хворого, однак експертами жодним чином не пронаналізовано інших документів цивільної справи 607/7019/21, котра була надана в розпорядження експертів згідно ухвали від 14.06.2023 року, а конкретніше доказів, наданих відповідачем, на предмет того, яким чином особа, котра не могла повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, могла вчиняти ряд послідових і логічних дій при вчиненні спірного правочину.

Відтак суд окремо враховує надані стороною відповідача докази на підтвердження того, що у період з 2007 по 2010 рік позивачем було замовлено виготовлення відповідної технічної документації та вчинено дії з реконструкції квартири в зазначене нежитлове Приміщення (приміщення офісу).

У 2010 році на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 02.09.2010 № 1495 позивач отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення, приміщення офісу, за адресою: АДРЕСА_2 (свідоцтво про право власності від 12.10.2010).

Також 12.10.2010 ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) було проведено державну реєстрацію права власності на Приміщення та видано витяг про державну реєстрації № 27609531.

Надалі позивач здавав Приміщення в оренду як фізична особа-підприємець та отримуючи від цієї підприємницької діяльності дохід. Так, позивач з 24.04.2003 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював діяльність з надання в оренду и експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна код діяльності за КВЕД - 68.20). 01.07.2020 (після відчуження Приміщення) на підставі власного рішення позивача внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності (номер запису: 5018655).

Підписанню Договору передували переговори між відповідачем та позивачем щодо умов даного Договору, які відбувались до дня підписання Договору, а також зі сторони відповідача здійснювалась перевірка інформації щодо належності позивачу права власності та відсутності обтяжень щодо майна.

Так у процесі такої перевірки було виявлено, що у межах виконавчого провадження № 55057911 було накладено арешт на майно позивача, зокрема, Приміщення.

У зв?язку із цим позивачем було погашено заборгованість за цим виконавчим провадженням, після чого старший державний виконавець Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузь Т.З. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.01.2020, якою припинено чинність арешту майна позивача та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Наступного дня після укладення Договору позивач придбав у знайомого відповідача - ОСОБА_12 автомобіль, який був переоформлений на позивача у сервісному центрі МВС у м. Тернополі.

Також варто зазначити, що крім вчинених позивачем дій, наведених вище, у зазначений період позивач отримував за своїми заявами у державних органах, підприємствах, установах, організаціях документи, зокрема, довідку про реєстрацію місця проживання особи, видану 28.05.2019, паспорт громадянина України (нового зразка), виданий 09.09.2020, довідку, видану КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 20.11.2019 № 2536, довідку, видану Байковецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області від 13.03.2020 № 2-51.

Суд також наголошує, що позивачем 11.04.2021 року адвокатом Магдич О.О. укладався договір №7 про надання правничої допомоги.

Таким чином у проміжок часу, в тому числі під час укладння спірного правочину, позивач здійснював ряд логічних та послідовних дій, котрі, за визначенням, не може вчинити особа, котра не може надати звіт власним діям та подбати про себе.

Окремо суд відзначає, що навіть під час укладання спірного правочину, ОСОБА_6 вчинялися дії, котрі вчиняє людина виключно перебуваючи при здоровому глузді - продаж примішення вчинено за ціною 200000 гривень, й вказана суму сплачена покупцем готівкою і отримана ОСОБА_6 особисто ще до посвідчення договору; ОСОБА_6 23.01.2020 року надав нотаріусу окрему заяву, що не перебуває у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах. Також ОСОБА_10 23.01.2020 року сплатив військовий збір 10 000 гривень та 3000 гривень військового збору.

А тому суд наголошує, що стороною відповідача спростовано достатніми доказами обґрунтування позову та висновки судової психіатричної експертизи, а тому в задоволенні позову ОСОБА_4 , в особі законного представника ОСОБА_1 , до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі продажу приміщення від 23.01.2020 року, посвідченого в реєстрі нотаріально за №219, слід відмовити.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,128, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 , в особі законного представника ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) про визнання недійсним договору купівлі продажу приміщення від 23.01.2020 року, посвідченого в реєстрі нотаріально за №219 відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк