Номер провадження: 22-ц/813/59/24
Справа № 496/1388/16-ц
Головуючий у першій інстанції Драніков С. М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Сегеди С.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Біляївського районного суду Одеської області з позовною заявою, в якій просила суд визнати шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області від 03.12.2014, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 недійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що являється донькою ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Внаслідок чого позивач звернулася до державної нотаріальної контори для відкриття спадщини, після чого вона дізналася, що 03 грудня 2014 року ОСОБА_3 одружився на невідомій позивачу особі ОСОБА_1 , яка також претендує на спадщину. Позивач стверджує, що вказаний шлюб повинен бути визнаний недійсним, адже в момент реєстрації шлюбу ОСОБА_3 страждав психічним розладом, знаходився на лікуванні з приводу алкогольної залежності, в результаті чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та не міг керувати ними. Тому посилаючись на ст. 40 СК України, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги (т.1, а.с.2-3).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 було вирішено задовольнити (т.1, а.с.67-69).

Не погоджуючись із вказаним рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт зазначає, що не погоджується із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, адже в момент реєстрації шлюбу ні ОСОБА_3 , ні відповідач не страждали ніяким психічними розладами, не перебували у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння та сповна усвідомлювали значення своїх дій і могли керувати ними. Крім того, апелянт також зазначає, що до смерті ОСОБА_3 вони проживали однією сім`єю та апелянт повністю дбала про свого чоловіка, проте позивач взагалі не навідувалась до свого рідного батька та явилася лише тільки після смерті ОСОБА_3 (т.1, а.с.74-82). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було вирішено задовольнити частково, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити (т.1, а.с.116-120).

13 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов неправильного висновку, адже з матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою просила визнати недійсним шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посилаючись саме на частину 2 ст. 40 СК України щодо фіктивності шлюбу. У зв`язку з чим, просила суд скасувати рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року та залишити в силі рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року (т.1, а.с.124-139). Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_2 вирішено задовольнити частково, оскаржуване рішення скасувати та цивільну справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.1, а.с.153-156).

На виконання постанови Верховного Суду від 17 квітня 2019 року цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 , про визнання шлюбу недійсним та усунення від права на спадкування, була направлена до Одеського апеляційного суду (а.с. 157). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. (т.1, а.с.158). В подальшому склад суд було змінено у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_4 , та відсутністю судді ОСОБА_5 на інших суддів - членів постійно діючого складу колегії Сегеду С.М., Громіка Р.Д.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції просив відхилити апеляційну скаргу. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи, про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка з покійним ОСОБА_3 не проживала як чоловік та дружина, спільного господарства не мали, спільного сімейного бюджету не вели, тому є всі підстави для визнання шлюбу недійсним.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, проте вважає необхідним вказати на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 (уроджена ОСОБА_6 ), є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом РАГС Жовтневого району м. Одеси 01.12 1993, актовий запис № 539, копія якого приєднана до матеріалів справи (т.1, а.с. 12). З часом прізвище та по батькові позивачки було змінено, що підтверджується слідуючими документами: свідоцтвом про зміну прізвища, імені та по батькові виданого відділом жовтневого РАГС Жовтневого району м. Одеси від 01.12.1993 року, актовий запис № 51 з ОСОБА_7 на ОСОБА_6 (т.1, а.с. 11). Згідно Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (т.1, а.с. 10), після реєстрації шлюбу з ОСОБА_9 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с. 4).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивачки ОСОБА_3 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 09.03.2016, актовий запис № 1299 (т.1, а.с. 9).

Позивачка є спадкоємцем першої черги, тому після смерті батька звернулась до Державної нотаріальної контори для відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи позивачу ОСОБА_2 стало відомо, що 03.12.2014 її батько одружився на ОСОБА_1 , яка також претендує на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Згідно ч. 2 ст. 40 СК України, шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Вказана підстава була зазначена в позові.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних з підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним.

Апеляційний суд дослідивши звукозапис судових засідань, які відбулись в суді першої інстанції встановив наступне. В судовому засіданні 23.09.2016 відповідачка визнала, що шлюб було зареєстровано з метою набуття нею майна в обмін на догляд. Разом з тим, після реєстрації шлюбу вона поїхала до Москви працювати, а тому не мешкала за спірною адресою. Пояснити за яких обставин вона познайомилась, скільки вони з померлим зустрічались до реєстрації шлюбу не змогла, посилаючись на те, що вона це забула. Свідок ОСОБА_10 , яка була допитана в судовому засіданні 23.09.2016, підтвердила, що померлий та відповідачка ніколи разом не мешкали, а допомогу померлому надавали сусіди. Свідок ОСОБА_11 , яка була допитана в судовому засіданні 14.12.2016 пояснила, що їй відомі обставини мешкання покійного як з його попередньою цивільною сім`єю, так і з відповідачкою. Зазначила, що покійний особисто їй казав, що уклав шлюб виключно з метою догляду його та поховання в подальшому. В свою чергу сторони разом не мешкали, ознак сім`ї у відносинах не вбачалось, особливо це відчувалось у порівнянні з попереднім цивільним шлюбом ОСОБА_12 , в якому він промешкав 6 років та після розірвання його суттєво «здав». Участі в захороненні відповідачка не приймала, що було нею підтверджено в судовому засіданні, всі витрати понесені ОСОБА_2

Відповідачкою не було надано жодного доказу реальності зареєстрованого шлюбу та його практичної реалізації в побуті, а тому апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції були наявні всі підстави для задоволення позовних з врахуванням вищевикладеного.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, доповнює та змінює мотивувальну частину рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 грудня 2016 року змінити та доповнити в мотивувальній частині, в іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 13 червня 2024 року

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк