ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/121/24
провадження № 2/691/197/24
УХВАЛА

23 травня 2024 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судового засідання Харук Л.Ю., сторін по справі: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та представника позивача адвоката Колєснік В.А. (бере участь в судовому засіданні дистанційно), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище Черкаської області клопотання відповідача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищенаведена цивільна справа.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про зупинення провадження у даній справі до вирішення спору про визначення місця проживання малолітнього сина з матірю в цивільній справі № 691/83/24. Зазначила, що між ними ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спір щодо визначення місця проживання спільного сина ОСОБА_3 . Так, після розірвання шлюбу між ними недосягнуто жодних домовленостей щодо способів виховання та утримання сина, а також місця його проживання. 29.01.2024 ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області відкрито провадження у справі про визначення місця проживання дитини та призначено засідання.

Вирішуючи вказане клопотання відповідача, суд заслухавши відповідача, яка підтримала думку про необхідність зупинення провадження в даній справі, позивача та його представника, які заперечили, з тих підстав, що з вересеня 2023 року малолітній син ОСОБА_4 постійно проживає з батьком та потребує утримання, виходить з наступних підстав.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі обєктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Статтями 251, 252 ЦПК України визначено чіткий перелік підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі обєктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до розяснень п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, врахувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

За змістом вказаної норми зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, викликається необхідністю встановлення у судовому рішенні по іншій справі фактів, які мають значення для даної справи.

Також, згідно розяснень Верховного Суду України, викладених в п. 4 постанови Пленуму "Про строки розгляду судами України кримінальних і цивільних справ" № 3 від 01.04.1994 року, із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України за № 12 від 03.12.1997 року суди мають виключити необґрунтоване зупинення провадження в справах, що призводять до порушення прав сторін і тяганини.

Відповідно до частини 1 статті 121 ЦПК України, суд має встановити розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6 - 1957цс16.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у Постанові Верховного Суду у справі № 308/5006/16-ц від 27.02.2019 та у Постанові Верховного Суду у справі № 1522/27468/12 від 07.11.2018.

Суд зауважує, що по даній справі зібрані докази дозволять встановити фактичні обставини у справі, а тому доходить висновку про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки у виконання положень п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України відповідачем не доведена обєктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи та вважає, що зупинення провадження призведе до затягування строків розгляду справи і є процесуально недоцільним, оскільки обставин, які унеможливлюють розгляд даної цивільної справи, не встановлено.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що приведені в заяві про зупинення провадження в справі обставини не є перешкодою для правильного вирішення даного спору, а тому підстави для зупинення провадження в справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 251 - 253, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвала не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л. П. Синиця