ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6875/24 Справа № 211/1862/24 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 211/1862/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року,

встановив:

У березні 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі по тексту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачеві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач вчасно виконував вимоги суду першої інстанції, за п`ять днів виправляв помилки та через пошту відправив через свого представника заяву про усунення недоліків позовної заяви до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Однак суд на вказане уваги не звернув, тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що, вимоги ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення недоліків позовної заяви в повному обсязі не усунуті, у зв`язку з чим позовна заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції за наступних підстав.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набула чинності для України з 11 вересня 1997 року, Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі «Bellet у. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

У ч. 1, 3 ст. 175 ЦПК України зазначено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Відповідно ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач, відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. і зареєстрований в реєстрі за № 21882 про стягнення заборгованості за договором від 12 липня 2021 року № 0746-5601.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції, дійшовши висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, 19 квітня 2024 року постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху. (а. с. 19)

При цьому у вказаній ухвалі судом першої зазначено, що подана позовна заява не містить повне найменування (для юридичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та запропоновано позивачу надати уточнену позовну заяву з виправленими недоліками.

22 квітня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 до суду першої інстанції надано заяву про усунення недоліків, в якій заявником, на виконання вимог суду першої інстанції, зазначені відомості про учасників справи відповідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України. (а.с. 20)

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 повторно залишена без руху, оскільки недоліки позовної заяви не усунуті в повному обсязі, а саме не надано уточнену позовну заяву з виправленими недоліками відповідно до кількості відповідачів та третьої особи (ст. 177 ЦПК України). (а.с. 35)

06 травня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надано заяву про усунення позовної заяву, в якій заявник зазначає про усунення ним недоліків, вказаних в ухвалі суду першої інстанції. (а.с. 37-38)

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 травня 2024 року позовна заява ОСОБА_3 втретє залишена без руху, оскільки недоліки позовної заяви не усунені в повному обсязі, а саме не надано уточненої позовної заяви з виправленими недоліками відповідно до кількості відповідачів та третьої особи (ст. 177 ЦПК України). При цьому зазначено, що заява про усунення недоліків, яка надана заявником до суду не є позовною заявою в розумінні ст. 175 ЦПК України. Крім того, в позовній заяві не зазначено номери засобів зв`язку позивача. (а.с. 39)

14 травня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надана заява про усунення недоліків, яка за змістом є аналогічною раніше поданим заявам, і в якій заявник просить визнати раніше допущені помилки виправленими і розглянути позовну заяву. (а.с. 43-44)

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року позовна заява ОСОБА_1 повернута позивачу. (а.с. 45)

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вказані в ухвалі суду недоліки не усунуті в повному обсязі, а саме знов не надано уточненої позовної заяви з виправленими недоліками відповідно до кількості учасників справи, заява про усунення недоліків, яка надана до суду не є позовною заявою в розумінні ст. 175 ЦПК України, за зазначеними номерами зв`язку позивача та його представника зв`язатися не вдалося. Роз`яснено позивачу, що він не позбавлений права повторного звернення до суду з цією позовною заявою, після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положення ст. 185 ЦПК України щодо повернення заяви застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали суду про залишення заяви без руху.

За змістом вище наведених норм процесуального закону повернення заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що ОСОБА_1 ухилився від виконання зазначених в ухвалах Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року, від 02 травня 2024 року та від 07 травня 2024 року, оскільки на їх виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено заяву про усунення недоліків, зазначених у вищевказаних ухвалах.

Суд першої інстанції, в ухвалі про повернення позовної заяви, зазначив, що позивач зазначені в ухвалі недоліки не усунув, оскільки не надав виправлену редакцію позовної заяви та на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України дійшов висновку, що позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково визнано неподаною та повернуто позовну заяву заявнику.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як конституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам ч. 5 ст. 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Отже, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції помилково застосовано правила ч. 3 ст. 185 ЦПК України, що в свою чергу свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374, 379, 38 -384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста