Справа № 473/3726/24
РІШЕННЯ

іменем України

"11" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москаленко С.Л., представниці відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 18 лютого 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» уклало з ОСОБА_2 . Договір про надання споживчого кредиту №303049.

Відповідно до договору ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_2 кредит у загальному розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 20 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації строку кредитування за визначених в договорі умов), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % за кожен день користування кредитом.

Наслідками порушення позичальницею умов кредитного договору є її обов`язок сплатити неустойку (штраф).

08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №08012024, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №303049 від 18 лютого 2022 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 28 110 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 15 000 грн;

-заборгованість за процентами 13 110 грн.

Крім цього, 16 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ОСОБА_2 . Договір про надання фінансового кредиту №11551-02/2022.

Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_2 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 12 березня 2022 року (з правом відтермінування виконання зобов`язань за ініціативою позичальниці), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування, а в разі порушення або пролонгації умов договору 3,2 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом.

У разі неповернення кредиту у встановлений строк або у строк пролонгації договору за ініціативою позичальниці, проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня прострочення.

08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №08122022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №11551-02/2022 від 16 лютого 2022 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 15 275 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 5 000 грн;

-заборгованість за процентами 10 275 грн.

Також 17 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_2 . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №74442651.

За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передало ОСОБА_2 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 12 100 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю протягом 30 днів не пізніше 16 лютого 2022 року.

За користування позикою ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:

- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності 0,6965 % від суми позики за кожен день користування коштами);

- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).

Наслідком невиконання позичальницею умов договору позики є її обов`язок на вимогу позикодавця сплатити неустойку (пеню).

14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (27 жовтня 2023 року Додаткову угоду №12 до вказаного Договору), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №74442651 від 17 січня 2022 року.

Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 18 839,32 грн, у тому числі:

-заборгованість за позикою 12 100 грн;

-заборгованість за процентами 6 739,32 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

24 вересня 2024 року від представниці відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання не погодилася з розміром нарахованих (договірних) процентів за кредитним договором від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022, вказуючи на те, що значна частина вказаних процентів нарахована поза межами встановленого договором строку кредитування, при цьому позивач не заявляв вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків невиконання позичальницею грошового зобов`язання, а тому такі проценти не можуть бути стягнуті. Також представниця відповідачки не погодилася з наданим позивачем розрахунком боргу за договором позики від 17 січня 2022 року №74442651, вказуючи на те, що ОСОБА_2 частково повернула позику (у розмірі 400 грн) та повністю сплатила передбачені договором проценти за користування позикою. Решта процентів нараховані позивачем поза межами встановленого строку користування позикою, при цьому позивач не заявляв вимог про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків невиконання позичальницею грошового зобов`язання, а тому такі проценти не можуть бути стягнуті. Також при ухваленні рішення представниця відповідачки ОСОБА_1 просила врахувати тяжке матеріальне становище ОСОБА_2 , яка отримує мінімальну пенсію та має на утриманні двох дітей-інвалідів.

30 вересня 2024 року від представниці позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, у якій остання наполягала на повному задоволенні позову, вказуючи на те, що ОСОБА_2 повністю ознайомилась та погодилася з умовами кредитних договорів та договору позики, шляхом підписання вказаних правочинів набула зобов`язання щодо їх виконання, однак взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала. Також вказувала на те, що нарахована заборгованість повністю узгоджується з умовами укладених відповідачкою договорів, в тому числі з урахуванням встановлених процентних ставок та строків користування кредитом/позикою. У той же час просила вважати проценти, нараховані позивачем поза межами встановленого строку користування кредитом/позикою такими, що нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

03 жовтня 2024 року від представниці відповідачки ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких остання підтримала доводи відзиву на позов та наполягала на неправильності здійснених позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022 та договором позики від 17 січня 2022 року №74442651.

В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі відповідачки ОСОБА_2 , її представниця ОСОБА_1 не погодилася з вимогами позивача та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представниці позивача та відповідачки, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору.

Заслухавши пояснення представниці відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Зокрема, суд встановив, що 18 лютого 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» уклало з ОСОБА_2 . Договір про надання споживчого кредиту №303049.

Відповідно до договору ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати ОСОБА_2 кредит у загальному розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 20 днів (з можливістю пролонгації/автопролонгації строку кредитування за визначених в договорі умов), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,90 % за кожен день користування кредитом.

Наслідками порушення позичальницею умов кредитного договору є її обов`язок сплатити неустойку (штраф).

08 січня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №08012024, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №303049 від 18 лютого 2022 року.

Крім цього, 16 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ОСОБА_2 . Договір про надання фінансового кредиту №11551-02/2022.

Відповідно до договору ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язалося надати ОСОБА_2 кредит у розмірі 5 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів до 12 березня 2022 року (з правом відтермінування виконання зобов`язань за ініціативою позичальниці), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,5 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування, а в разі порушення або пролонгації умов договору 3,2 % на добу від суми залишку заборгованості за кредитом.

У разі неповернення кредиту у встановлений строк або у строк пролонгації договору за ініціативою позичальниці, проценти продовжують нараховуватися за кожен день користування коштами, але не більше 90 календарних днів, починаючи з дня прострочення.

08 грудня 2022 року ТОВ «ФК «Інвеструм» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №08122022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №11551-02/2022 від 16 лютого 2022 року.

Також 17 січня 2022 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ОСОБА_2 . Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №74442651.

За умовами договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати ОСОБА_2 в борг на умовах позики грошові кошти у розмірі 12 100 грн, які відповідачка зобов`язалася повернути позикодавцю протягом 30 днів не пізніше 16 лютого 2022 року.

За користування позикою ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати на користь позикодавця проценти:

- у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування коштами (знижена процентна ставка, яка застосовується у відповідності до програми лояльності 0,6965 % від суми позики за кожен день користування коштами);

- у розмірі 2,70 % від суми позики за кожен день понадстрокового користування коштами (нараховуються у разі порушення позичальницею строку повернення позики).

Наслідком невиконання позичальницею умов договору позики є її обов`язок на вимогу позикодавця сплатити неустойку (пеню).

14 червня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» уклало з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договір факторингу №14/06/21 (27 жовтня 2023 року Додаткову угоду №12 до вказаного Договору), за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_2 за зобов`язаннями, що виникли з договору позики №74442651 від 17 січня 2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що договір позики та кредитні договори, що є предметом судового дослідження, були вчинені в електронній формі. Зокрема, сторони з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» узгодили у договорах усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця погодилася з ними та підписала правочини за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (вказана обставина не оспорювалася жодною зі сторін).

Таким чином, на підставі вказаних договорів в ОСОБА_2 виникли відповідні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положення ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України передбачають обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України в разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник не звільняється від виконання зобов`язання та зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю (кредитодавцю) позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).

В судовому засіданні представниця відповідачки визнавала факт виконання кредитодавцями/позикодавцем своїх зобов`язань перед ОСОБА_2 .

В той же час матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь первісних кредиторів або їх правонаступника.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №303049 від 18 лютого 2022 року заборгованість ОСОБА_2 за вказаним договором станом на 08 січня 2024 року становить 28 110 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 15 000 грн;

-заборгованість за процентами 13 110 грн.

Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору, зокрема:

- проценти нараховані за узгодженою сторонами договору процентною ставкою у розмірі 1,90 % за кожен день користування кредитом в межах узгодженого в договорі 20-денного строку кредитування (з 18 лютого 2022 року до 09 березня 2022 року) та встановленого договором 90-денного строку автопролонгації строку кредитування (з 10 березня 2022 року до 08 червня 2022 року).

Таким чином, в цій частині заборгованість є обґрунтованою та підтвердженою.

Що стосується розрахунків заборгованості за кредитним договором від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022 та договором позики від 17 січня 2022 року №74442651, то в цій частині з такими розрахунками суд не погоджується у зв`язку з наступним.

Зокрема, у кредитному договорі від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022 сторони правочину визначили строку кредитування у 30 днів з 16 лютого 2022 року до 12 березня 2022 року (п. 1.2 договору, графік платежів).

У п.п. 3.3.3, 3.3.4 кредитного договору сторони узгодили можливість відстрочення виконання позичальницею зобов`язань за умови часткового погашення останньою заборгованості за нарахованими відсотками.

Водночас у п.п. 4.3 п. 4 кредитного договору (який встановлює відповідальність сторін та порядок вирішення спорів) сторони узгодили, що якщо ОСОБА_2 не повернула кредит в строк, зазначений в п. 1.2 договору або в додатках до нього, проценти, передбачені п. 2.4 договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитом, але не більше 90 календарних днів з дня прострочення виконання умов договору.

Таким чином, зі змісту правочину вбачається, що сторони чітко узгодили умови про нарахування договірних процентів протягом 30-денного строку кредитування (крім випадків відстрочення виконання зобов`язань за ініціативою позичальниці), а в подальшому (протягом 90 календарних днів) процентів, нарахування яких здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України (що також слідує з пояснень, наданих представницею позивача у відповіді на відзив).

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 в межах вказаного кредитного договору не вчиняла дій, направлених на відстрочення виконання зобов`язань за договором. Тому передбачений кредитним договором строк кредитування не змінювався.

У той же час позичальниці було нараховано проценти: в межах встановленого строку кредитування (з 16 лютого 2022 року до 12 березня 2022 року) у розмірі 675 грн; поза межами встановленого строку кредитування (з 18 квітня 2022 року до 16 червня 2022 року) у розмірі 9 600 грн.

Тобто, за період з 18 квітня 2022 року до 16 червня 2022 року проценти є такими, що нараховані за порушення позичальницею виконання грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.

В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, проценти за прострочення виконання відповідачкою кредитних зобов`язань, нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України з 18 квітня 2022 року (в період дії в Україні воєнного стану) не підлягають стягненню.

За встановленого, заборгованість за кредитним договором від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022 становить 5 675 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 5 000 грн;

-заборгованість за процентами 675 грн.

Водночас, у договорі позики від 17 січня 2022 року №74442651 сторони правочину визначили строк користування позикою у 30 днів з 17 січня 2022 року до 16 лютого 2022 року (п.п. 2.2, 2.3 договору, Таблиця обчислення вартості позики).

Жодних умов щодо можливості пролонгації строку користування позикою договір не містить. Також матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткових угод з цього питання.

Таким чином, проценти, нараховані після 16 лютого 2022 року, вважаються процентами за понадстрокове користування позикою, а тому до цих правовідносин застосовуються положення ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів з договором позики відбувалося наступним чином: в межах встановленого строку користування позикою (з 17 січня 2022 року до 16 лютого 2022 року) у розмірі 2 528,40 грн; поза межами встановленого строку користування позикою, а саме з 17 лютого 2022 року до 16 червня 2022 року у розмірі 7 139,32 грн (договірні + позадоговірні проценти).

Позичальницею на виконання умов договору повністю погашено договірні проценти у межах строку користування позикою у розмірі 2 528,40 грн (16 лютого 2022 року) та частково повернуто позику у розмірі 400 грн (12 квітня 2022 року).

Оскільки ОСОБА_2 частково виконала умови договору, тому заборгованість становить: за позикою - 11 700 грн (12 100 грн (сума позики) 400 грн (частина повернутої суми позики)); за договірними процентами - 0 грн.

Що стосується нарахованих в якості договірних процентів за період з 17 лютого 2022 року до 24 лютого 2022 року, то вони не підлягають стягненню у зв`язку з закінченням строку позики.

Решта процентів, нарахованих за період з 25 квітня 2022 року до 16 червня 2022 року за порушення позичальницею виконання грошового зобов`язання згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, не підлягають стягненню з у рахуванням положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 (див. вище).

За встановленого, заборгованість за договорі позики від 17 січня 2022 року №74442651 становить 11 700 грн (заборгованість за позикою).

Що стосується доводів представниці відповідачки про невиконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, то в цій частині суд вважає звернути увагу на наступне.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 599 ЦК України).

Зокрема, зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічних однорідних вимог; за домовленістю сторін; прощенням боргу; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смертю боржника; ліквідацією юридичної особи (ст.ст. 599, 601, 604, 605, 606, 607, 608, 609 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).

Таким чином, тяжке матеріальне становище позичальниці саме по собі не є підставою для припинення зобов`язань, які, за загальним правилом, припиняються належним виконанням.

За такого, встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 213,47 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКомбанк»):

- заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту від 18 лютого 2022 року №303049, що утворилася станом на 08 січня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 18 лютого 2022 року до 08 червня 2022 року) у розмірі 13 110 (тринадцять тисяч сто десять) гривень, а всього в загальному розмірі 28 110 (двадцять вісім тисяч сто десять) гривень;

- заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту від 16 лютого 2022 року №11551-02/2022, що утворилася станом на 31 травня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 16 лютого 2022 року до 12 березня 2022 року) у розмірі 675 (шістсот сімдесят п`ять) гривень, а всього в загальному розмірі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень;

- заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 17 січня 2022 року №74442651, що утворилася станом на 31 травня 2024 року, а саме - заборгованість за позикою у розмірі 11 700 (одинадцять тисяч сімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідент. номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , р/р № НОМЕР_2 в АТ «ТАСКомбанк») 2 213 (дві тисячі двісті тринадцять) гривень 47 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2024 року.

Суддя: О.В. Вуїв