Провадження №2-з/359/94/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРЇНИ

7 жовтня 2024 року суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається суддею.

ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою та посилається на те, що він має намір пред`явити позов про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики в розмірі 100000 доларів США, що еквівалентно 4135910 гривень 00 копійок. Такий великий розмір боргу свідчить про те, що після пред`явлення позову ОСОБА_2 може розпорядитись грошовими коштами, які зберігаються на його рахунках, а також відчужити нерухоме майно та корпоративні права у власність інших осіб. Невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду про задоволення позову. Тому ОСОБА_1 просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ОСОБА_2 , на земельні ділянки площею 0,12 га з кадастровими номерами :04:001:2024 та :04:001:2026, належні відповідачу, а також заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії, пов`язані з внесенням змін до відомостей про юридичну особу, пов`язаних зі зміною складу засновників юридичних осіб, засновником яких є ОСОБА_2 , а саме: ОК «Житловий кооператив «Верона» (), БО «Благодійний фонд «Верона Бенефит Фондейшин» (), ОК «Бельведер» (1), ТОВ «Люк ЛТД Плюс» (), ОК «Житловий комплекс «Бельведер» ().

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 3 жовтня 2024 року (а.с.31) вбачається, що заява про забезпечення позову, подана ОСОБА_1 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. На підставі ч.1 ст.153 ЦПК України процесуальне питання про забезпечення позову розглядається поза судовим засіданням та без виклику сторін.

Процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

2. Норми права, якими керується суддя при розгляді заяви.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1, п.2 ч.1, ч.3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Адже необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції.

3. Мотиви, якими керується суддя при розгляді заяви.

а. щодо підстав для накладення арешту на земельні ділянки.

Зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №387209755 від 17 липня 2024 року (а.с.10-12) вбачається, що за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2024 та земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2026. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутні записи про застосування обтяження відносно вказаних об`єктів нерухомого майна. Тому ОСОБА_2 може в будь-який час відчужити їх у власність інших осіб. Ця обставина свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить ефективний захист прав позивача, який яка буде вимушений додатково оспорювати дійсність договорів відчуження вказаних земельних ділянок.

Зі змісту вступної та описової частини заяви про забезпечення позову (а.с.1) вбачається, що ОСОБА_1 має намір пред`явити позов про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики від 12 червня 2020 року в розмірі 100000 доларів США, що еквівалентно 4135910 гривень 00 копійок. Тому захід забезпечення позову у вигляді арешту двох земельних ділянок, належних ОСОБА_2 , є співмірним заявленим позовним вимогам.

Очевидно, що накладення арешту на земельні ділянки призведе до втручання держави у право ОСОБА_2 на мирне володіння його майном. Таке втручання є не тільки виправданим, але й вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати спірне майно. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами ОСОБА_2 .

З огляду на це суддя вважає допустимим накласти арешт на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2024 та земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2026.

Підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

б. щодо відсутності підстав для накладення арешту на грошові кошти та заборони проводити реєстраційні дії.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не приєднав до заяви про забезпечення позову жодного доказу на підтвердження наявності у ОСОБА_2 банківських рахунків та грошових коштів на вказаних рахунках, на які може бути накладено арешт. Значний розмір заявлених позовних вимог не звільняє ОСОБА_1 від виконання процесуального обов`язку довести вказані обставини.

З огляду на це суддя висновує про відсутність підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача. Тому у задоволенні заяви в частині цієї вимоги ОСОБА_1 належить відмовити.

Зі змісту витягу з ЄДР (а.с.13-18) вбачається, що ОСОБА_2 є засновником та керівником ОК «Житловий кооператив «Верона» (), БО «Благодійний фонд «Верона Бенефит Фондейшин» (), ТОВ «Люк ЛТД Плюс» (), ОК «Житловий комплекс «Бельведер» (), а також засновником ОК «Бельведер» (1). Вжиття заборони проведення реєстраційних дій, пов`язаних з внесенням змін про засновників вказаних юридичних осіб, жодним чином не вплине ні на виконання рішення суду про задоволення позову, ні на ефективність відновлення права позивача. Вказаний захід забезпечення позову не відповідає змісту позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики. Крім того, вжиття означеного заходу забезпечення позову вплине на організаційно-адміністративні права та обов`язки ОК «Житловий кооператив «Верона», БО «Благодійний фонд «Верона Бенефит Фондейшин», ОК «Бельведер», ТОВ «Люк ЛТД Плюс», ОК «Житловий комплекс «Бельведер», які не є учасниками спірних правовідносин, що виникли між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі договору позики від 12 червня 2020 року.

З огляду на це суддя висновує про відсутність жодної підстави для заборони державним реєстраторам проводити реєстраційні дії, пов`язані з внесенням змін про засновників вказаних юридичних осіб. Тому у задоволенні заяви в частині цієї вимоги ОСОБА_1 слід відмовити також.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ст.260 ЦПК України, суддя

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2024 та земельну ділянку площею 0,12 га з кадастровим номером :04:001:2026, які належать ОСОБА_2 .

У задоволенні заяви в частині інших вимог відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала судді набирає законної сили негайно після її складення.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали судді складений 7 жовтня 2024 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її складення незалежно від її оскарження.

Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Суддя О.Ю. Семенюта