ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року

м. Харків

справа № 641/18/24

провадження № 22ц/818/3602/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Львової С.А.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Правекс Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2024 року в складі судді Чайка І.В.

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року Акціонерне товариство «Правекс Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 01 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2136-020/06Р, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в іноземній валюті в розмірі 33 000,00 доларів США для споживчих цілей, а також ціллю сплати страхових платежів відповідно до договорів страхування нерухомого майна, зі строком кредиту з 01 грудня 2006 року по 01 грудня 2031 року та зі сплатою 12 % річних.

Позичальник в свою чергу, зобов`язався здійснити своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 110,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі та у строк, визначений кредитним договором.

В якості забезпечення належного виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №2136-020/06Р від 01 грудня 2006 року.

Вказав, що банком належним чином виконання умови договору, проте у ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором, яка станом на 12 грудня 2023 року становить 16 414,91 доларів США, з яких кредит 13 090,00 доларів США, заборгованість за пенею 28,35 доларів США, заборгованість за відсотками 3103,44 доларів США, заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків 193,33 доларів США.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором № 2136-020/06Р від 01 грудня 2006 року станом на 12 грудня 2023 року в розмірі 16 414,91 доларів США, з яких кредит 13 090,00 доларів США, заборгованість за пенею 28,35 доларів США, заборгованість за відсотками 3103,44 доларів США, заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків 193,33 доларів США, а також судовий збір в розмірі 9115,47 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Правекс Банк» - задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства « Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 16 414,00 доларів США; стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» судовий збір у розмірі 9115,47 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 8762,58 доларів США.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 03 травня 2024 року ним сплачено в рахунок погашення заборгованості в розмірі 6774,86 доларів США та компенсовано судові витрати в розмірі 9115,50 грн, а також ним сплачено чергові платежі за травень-серпень 2024 року на загальну суму 877,47 доларів США, що судом першої інстанції не враховано. Таким чином заборгованість за кредитним договором складає 8762,58 доларів США.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду - змінити в частині суми стягнення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь кредитора.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс Банк» та ОСОБА_1 , правонаступником якого є Акціонерне товариство «Правекс Банк», укладено кредитний договір № 2136-020/06Р, відповідно до умов якого ОСОБА_1 банк надав кредитні кошти в розмірі 33 000,00 доларів США з терміном повернення до 01 грудня 2031 року, зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами.

Відповідно до пункту 4.1 договору позичальник зобов`язався здійснити своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення рівними частинами в сумі 110,00 доларів США щомісяця до 10-го числа наступного місяця.

Відповідно до пункту 4.2 договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. кредитного договору порядку, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10-го числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору.

У відповідності до п. 4.4 кредитного договору, сторони дійшли до домовленості про те, що у випадку виникнення в позичальника прострочки по погашенню заборгованості по кредиту і/або сплаті відсотків на користування кредитом строк користування кредитом, вказаний в п. 1.2 кредитного договору, зупиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, в якому виник факт прострочки. Про зупинення строку користування кредитом, банк письмово повідомляє позичальника.

Згідно з підпунктами 6.1.2, 6.1.5 договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту. Кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляти на сплату витрат банку, пов`язаних з виконанням зобов`язань по даному договору, у другу чергу на погашення заборгованості за відсотками та неустойки за порушення строків сплати відсотків, в третю чергу на погашення заборгованості по кредиту та неустойки за порушення строків сплати кредиту, потім на погашення іншої заборгованості (штраф, пеня та інша заборгованість по даному договору).

У відповідності до п. 7.1.4. кредитного договору банк має право у випадку виникнення обставин, вказаних в п.п.4.4., 9.3, 9.4, 9.7 даного договору, достроково стягнути заборгованість в повному обсязі за рахунок переданого в іпотеку майна або звернути стягнення на грошові кошти і майно, яке належить позичальнику.

Крім того, п. 4.4 кредитного договору сторонами договору обумовлено дві обставини, за яких строк кредитування припиняється, а саме, виникнення прострочення у позичальника та повідомлення позичальника банком про зупинення строку кредитування (а.с.29-34).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №2136-020/06Р, згідно умов якого остання взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (а.с.35-36).

За період користування кредитними коштами, ОСОБА_1 здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена.

Внаслідок неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість в розмірі 16 414,91 доларів США, з яких кредит - 13090 доларів США; заборгованість за пенею - 28,35 доларів США; заборгованість за відсотками - 3103,44 доларів США; заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків - 193,33 доларів США.

До суду апеляційної інстанції разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 надав копії квитанцій, з яких вбачається, що в рахунок погашення заборгованості останнім сплачено 03 травня 2024 року - 6774,86 доларів США; 10 травня 2024 року - 240,90 доларів США; 07 червня 2024 року - 215,75 доларів США; 08 липня 2024 року - 209,33 доларів США; 08 серпня 2024 року - 211,49 доларів США; а також 9115,50 грн в рахунок сплати судового збору у даній справі (а.с.125-128).

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Під час розгляду справи встановлено, що кредитний договір № № 2136-020/06Р від 01 грудня 2006 року містить інформацію про суму кредиту, мету кредиту, умови та порядок видачі, строк їх повернення, погашення, розмір відсоткової ставки (річної), відповідальність сторін, вони підписані сторонами, сторони досягли домовленості з усіх істотних умов договору, на момент укладення договору позичальник не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому частково виконував його умови, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним й відповідало їхній внутрішній волі.

Однак, отримавши від банку кошти в кредит, в порушення умов виконання кредитного договору ОСОБА_1 , свої зобов`язання по поверненню кредиту і сплаті процентів за користування грошима належним чином не виконав.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 2136-020/06Р, згідно умов якого остання взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором.

ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, користувався ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою, які було надано банком до суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем.

Як вбачається з кредитного договору № 2136-020/06Р від 01 грудня 2006 року сторони погодили, що за користування кредитними коштами встановлено 12 % річних. Тобто, сторони обумовили у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами. Також, за умовами кредитного договору в разі порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, вказаної в пункті 1.2 цього договору.

Враховуючи те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи на 30 липня 2024 року, а також те, що ним здійснено часткове погашення заборгованості до ухвалення рішення суду першої інстанції, про що достеменно відому банку, однак останній не повідомив про це суд та не надав іншого розрахунку заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне прийняти надані ОСОБА_1 квитанції, з яких вбачається, що в рахунок погашення заборгованості останнім сплачено 03 травня 2024 року - 6774,86 доларів США; 10 травня 2024 року - 240,90 доларів США; 07 червня 2024 року - 215,75 доларів США; 08 липня 2024 року - 209,33 доларів США; 08 серпня 2024 року - 211,49 доларів США.

Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на 12 грудня 2023 року ОСОБА_1 має заборгованість в розмірі 16 414,91 доларів США, з яких кредит - 13 090,00 доларів США; заборгованість за пенею - 28,35 доларів США; заборгованість за відсотками - 3103,44 доларів США; заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків - 193,33 доларів США.

Враховуючи вимоги статті 534 ЦК України та умови кредитного договору щодо порядку погашення заборгованості, колегія суддів вважає, що із вказаної вище суми заборгованості підлягають вирахуванню сума 7652,33 доларів США, яка сплачена після відкриття провадження у даній справі.

Після вирахування 7652,33 доларів США із заборгованості за кредитом залишок заборгованості становить 8762,58 доларів США (тіло кредиту).

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором не сплачена у повному розмірі, тому з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 необхідно солідарно стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 8762,58 доларів США.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 відшкодував на рахунок позивача витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 9115,50 грн, у зв`язку з чим підстави для їх стягнення відсутні.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що оспорювану суму для стягнення він зазначив 7652,33 доларів США, що становить 46,62% від ціни позову, тому за подачу апеляційної скарги йому необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 6374,45 грн (9115,47 грн*46,62%=4249,63 грн х 150%).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 6374,45 грн підлягає стягненню з Акціонерного товариства «Правекс Банк» на користь ОСОБА_1 .

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Ураховуючи викладене, сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 7295,80 грн (13 670,25 грн - 6374,45 грн) за квитанцією № 0321-7967-4288-5378 від 27 серпня 2024 року підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 30 липня 2024 року - змінити в частині суми стягнення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 8762,58 доларів США.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Правекс Банк» на користь ОСОБА_1 6374,45 грн за подачу апеляційної скарги.

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби в Основ`янському районі міста Харкова повернути ОСОБА_1 7295,80 грн сплачених 27 серпня 2024 року за квитанцією № 0321-7967-4288-5378 АТ «Таскомбанк» на розрахунковий рахунок UA0020661, отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2024 року.