ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6274/24 Справа № 203/3867/22 Головуючий у першій інстанції: Колесніченко О. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого - Красвітної Т.П.

Суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

заслухавши суддю-доповідача про проведені підготовчі дії у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та нечинним висновку, недійсними рішення про надання квартири, ордеру, скасування реєстрації у квартирі, виселення та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року позов ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та нечинним висновку, недійсними рішення про надання квартири, ордеру, скасування реєстрації у квартирі, виселення та вселення, - задоволено частково. Визнано недійсним ордер, виданий виконавчим комітетом Дніпровської міської ради 07 червня 2019 року № на жиле приміщення у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 на сім`ю із трьох осіб, у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 (дружини), ОСОБА_2 (доньки). ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , виселено з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Вселено ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_1 . Усунуто ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 ключі від вхідних дверей цієї квартири. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_3 з виконавчого комітету Дніпровської міської ради судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.). Стягнуто на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 судовий збір по 661,60 грн. з кожного, загальним розміром 1984,80 грн. (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 40 коп.).

На зазначене вище рішення ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу 08.05.2024, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції апеляційного суду (а.с. 162 т.5). В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Обгрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначав, що апелянт малолітня ОСОБА_2 була відсутня під час судового засідання, коли оголошувалось скорочене рішення суду. Повне рішення суду апелянту малолітній ОСОБА_2 не було вручено, зміст повного рішення суду став відомим з ЄДРСР 30.04.2024 року після проведення судового засідання з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 . Не було і належного повідомлення апелянта малолітньої ОСОБА_2 про судові засідання. Лише після зазначеної дати законному представнику апелянта став відомий зміст незаконного рішення та той факт, що його дружина не зверталась зі скаргою в інтересах малолітньої доньки. Законний представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 є працівником поліції та учасником антитерористичної операції по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, має ненормований день, тому він повністю покладався на свою дружину, яка також є законним представником малолітніх дітей. Тому він не міг і припустити, що вона звернеться з апеляційною скаргою тільки в інтересах однієї дитини, повністю знехтувавши інтересами іншої дитини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року - залишено без руху для надання доказів поважності суттєвого пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали суду, надійшла заява 12 червня 2024 року від ОСОБА_1 , який є законним представником малолітньої ОСОБА_2 , в якій вказує, що адвокати Колошин В.П. та ОСОБА_6 здійснювали представництво безпосередньо ОСОБА_1 в суді першої інстанції. Зазначені адвокати не здійснювали представництво малолітньої ОСОБА_2 в суді першої інстанції, оскільки не отримували доручення жодного з законних представників малолітньої на таке представництво, не укладали відповідних договорів, та не отримували гонорар за ці дії. Малолітня ОСОБА_2 не була присутня під час ухвалення рішення у справі, як і ОСОБА_1 , та не отримувала повного тексту рішення. Крім того, малолітня ОСОБА_2 отримає самостійне право на звернення до суду тільки з 14 років згідно ст. 47 ЦПК України. Орган опіки та піклування також не подав апеляційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2023 року у справі №203/3867/22. ОСОБА_1 не подавав апеляційної скарги на рішення суду та був впевнений, що його дружина ОСОБА_4 подасть скаргу в інтересах їх малолітньої доньки. Таким чином, вважає, що наявні поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2023 року у справі №203/3867/22 та підстави для поновлення такого строку.

Детально дослідивши матеріали справи, колегія дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частиною третьою статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч.1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 92 т.3).

З матеріалів справи вбачається, що представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1162542 від 09.02.2023 (а.с. 211 т.1) (ордер серії АЕ №1282178 від 29.04.2024 - а.с. 144 т.5), про слухання справи, призначене на 21.12.2023 був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 126 т.4) та був присутній у судовому засіданні 21.12.2023 під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення у даній цивільній справі, що підтверджується протоколом судового засідання №2291995 від 21.12.2023 (а.с. 191 т.4).

Крім того, згідно довідки про доставку електронного документа від 30.12.2023, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , що діяла на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1175567 від 24.01.2023, отримала повний текст оскаржуваного рішення в її електронний кабінет 30.12.2023 (а.с. 240 т.4).

Доказів, що договори про надання правничої допомоги з представниками, які приймали участь у суді першої інстанції та представляли інтереси ОСОБА_1 були розірвані чи припинили дію з інших підстав - апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, встановлено, що повний текст оскаржуваного рішення отримано ОСОБА_1 30.12.2023 року. Отже, скористатись своїм правом законного представника на подання апеляційної скарги в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 мав по 29.01.2024 року включно. Однак, ОСОБА_1 апеляційна скарга в інтересах малолітньої дитини вчасно подана не була без поважних причин.

Наведеними вище встановленими фактами спростовуються доводи ОСОБА_1 , що зміст повного тексту рішення йому став відомий лише 30.04.2024, адже повноважний представник ОСОБА_1 повний текст оскаржуваного рішення одержала 30.12.2023 року, а ОСОБА_1 , як учасник процесу і законний представник малолітньої особи, має добросовісно користуватись своїми процесуальними правами та обов"язками, виявляти належну зацікавленість у розгляді його справи.

Апелянтом не підтверджено належними доказами обставини щодо неможливості подачі апеляційної скарги у визначений законом строк, а тому причини пропуску такого строку, які викладені у заяві, не можна визнати поважними.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він вчасно не подав апеляційну скаргу в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_8 , оскільки розраховував на подання такої апеляційної скарги його дружиною ОСОБА_4 , яка також є законним представником малолітньої ОСОБА_9 , - не свідчать про наявність поважних причин суттєвого порушення строку на подання апеляційної скарги саме ОСОБА_1 . Суду не надано доказів існування домовленості між законними представниками малолітньої ОСОБА_9 щодо вчинення в інтересах останньої певних процесуальних дій саме її матір"ю ОСОБА_4 ; крім того, вчинення певної процесуальної дії одним із законних представників в інтересах малолітньої ОСОБА_9 не створює перешкод іншому законному представнику для вчинення аналогічної процесуальної дії, зокрема, подання апеляційної скарги.

14.03.2024 ОСОБА_1 подав до Дніпровського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 , яка діє в інтересах лише малолітнього сина ОСОБА_5 , на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року (а.с. 125-128 т.5).

Отже, не пізніше 14 березня 2024 року ОСОБА_1 був обізнаний, що його дружина ОСОБА_4 не подала апеляційну скаргу в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_8 .

В судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду 30 квітня 2024 року був присутній представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , що діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1282178 від 29.04.2024 (а.с. 144 т.5).

Посилання ОСОБА_1 на те, що він є працівником поліції та учасником антитерористичної операції, має ненормований робочий день, - також не можуть бути поважними причинами значного пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 не надано.

Твердження ОСОБА_1 , що його представники не були уповноважені на вчинення процесуальних дій в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_8 - не спростовують факту одержання повного рішення суду у грудні 2023 року та обізнаність ОСОБА_1 про зміст оскаржуваного рішення.

Інших доводив щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 ні в апеляційній скарзі, ні в заяві у порядку виконання вимог ухвали апеляційного суду не наведено, відповідних доказів не надано.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Викладене вище свідчить, що ОСОБА_1 , який є законним представником малолітньої ОСОБА_2 , приймав участь у розгляді даної цивільної справи у судах першої та апеляційної інстанцій через своїх представників; повний текст оскаржуваного рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року одержаний 30.12.2023, однак апеляційна скарги подана лише 08.05.2024 року. Апелянтом не доведено наявності поважних причин суттєвого пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, не доведено наявності правових підстав для його поновлення, тому колегія дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,у відкритті апеляційного провадження на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 грудня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Дніпровської міської ради, виконавчого комітету Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування в особі Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та нечинним висновку, недійсними рішення про надання квартири, ордеру, скасування реєстрації у квартирі, виселення та вселення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова