ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/23526/21

Номер провадження: 22-ц/819/329/24

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Кутурланової О.В., Радченка С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи, відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) в м. Херсоні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2022 року в складі судді Ус О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" на свою користь недоплачену суму страхового відшкодування матеріального збитку (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу) за пошкодження транспортного засобу в сумі 21 105,67 грн. та понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначила, що є власником автомобіля Toyota Camry, 2017 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

10 серпня 2021 року на перехресті вулиці Некрасова та проспекту Сенявіна в місті Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був аварійно пошкоджений автомобіль Toyota Camry, державний номер НОМЕР_1 , належний їй на праві власності автомобіль, який під час ДТП був під керуванням її батька - ОСОБА_2 .

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.09.2021 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як стало їй відомо, на час ДТП 10.08.2021 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ СК "ВУСО" за полісом №202289691 від 23.12.2020. Вказаним полісом передбачена страхова сума за шкоду, заподіяну майну в розмірі 130 тис. грн., розмір франшизи 1500,00 грн.

13 серпня 2021 року вона звернулася до страховика із письмовою заявою про відшкодування збитків, завданих ДТП 10.08.2021, а 25.08.2021 - до Херсонської Торгово-промислової палати із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження за фактом ДТП.

Згідно висновку експерта №АВє-292 від 02.09.2021 розмір збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу 10.08.2021 р. у результаті ДТП становить 84573,99 грн. Її витрати, у зв`язку з залученням експерта склали 2294,00 грн.

Про проведення огляду автомобіля, 25.08.2021 експертом було повідомлено усі сторони.

При проведенні експертом огляду автомобіля були присутні, як ОСОБА_3 , так і представник страхової компанії.

29.10.2021 страховою компанією, в порядку відшкодування матеріальної шкоди, було перераховано страхове відшкодування в розмірі 61968,32 грн.

Листом від 29.10.2021 страховик повідомив, що обов`язок щодо відшкодування франшизи покладено на особу, відповідальність якої застрахована.

24.11.2021 ОСОБА_3 відшкодовано їй суму франшизи в розмірі 1500,00 грн., витрати на залучення експерта в сумі 2294,00 грн. та витрати з діагностики в сумі 900,00 грн.

Вказує, що станом на день звернення до суду, страховиком не виплачена їй сума в розмірі 21105,67 грн., як різниця між визначеною вартістю матеріального збитку та сумою сплаченого страхового відшкодування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено. Суд ухвалив:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" на користь ОСОБА_1 недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 21105,67 грн. (двадцять одну тисячу сто п`ять грн. шістдесят сім коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім грн.) та витрати на надання правової допомоги в розмірі 6450,00 грн. (шість тисяч чотириста п`ятдесят грн.).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" Шилін В.А., вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, ухваленим при неповному з`ясуванні та недоведеності обставин, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції; ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення та здійснити розподіл судових витрат.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування доводів апеляційної скарги особа, яка її подала, посилається на те, що страховиком виконані приписи Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

17.08.2021 оглянуто пошкоджений автомобіль та підготовлено звіт про оцінку збитків.

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № 28773 від 12.10.2021 виготовленого ТОВ "ЕК "Фаворит-Ассистанс" на замовлення страхової компанії, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ TOYOTA CAMRY, д.р.н. НОМЕР_1 , станом на 17.08.2021, становить 72 374,92 грн., з урахуванням ПДВ на запасні частини.

Страховик, в межах своєї відповідальності, відшкодував позивачу матеріальні збитки за мінусом франшизи, коефіцієнту фізичного зносу та податку на додану вартість на суму 61 968,32 грн.

Вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов до висновку неприйняття звіту страховика, посилаючись на те, що він не містить підпису осіб, які його зробили; проведений без огляду транспортного засобу.

Звіт зроблений відповідно до вимог Закону № 1961 та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», особами, суб`єктами оціночної діяльності, яким надано таке право та поданий відповідачем до суду витяг із звіту про визначення вартості матеріального збитку був засвідчений кваліфікаційним ключем представника відповідача

Звертає увагу суду, що наданий позивачем доказ про вартість збитків також не є судовою автотоварознавчою експертизою, а є звичайним експертним автотоварознавчим дослідженням, яке зроблено судовим експертом, але поза межами судового розгляду справи і оформлений, як висновок експерта за власною ініціативою позивача.

Представник скаржника вважає, що автотоварознавче дослідження не має жодних переваг над звітом і не може свідчити про невиконання обов`язку страховиком в межах визначених законодавством, про відшкодування збитків позивачу.

Суд першої інстанції правильно послався на матеріальне законодавство щодо виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, без податку на додану вартість, який повертається страхувальником після надання документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування, але зробив протилежні висновки та стягнув зі страховика 21 105,67 грн. на користь позивача, яка не відремонтувала пошкоджений КТЗ, де включена сума податку на додану вартість.

(2) Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

2.Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Зважаючи те, що ціна позову становить 21 105,67 грн. та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 вересня 2021 року накладено на ОСОБА_3 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Постановою встановлено, що 10.08.2021 близько 11-00 год. ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 в м. Херсоні на перехресті просп. А. Сенявіна та вул. Некрасова, при виїзді на нерегульоване перехрестя зі сторони просп. А. Сенявіна в бік вул. Некрасова не надав перевагу в русі т/з BMW н.з. НОМЕР_3 , який рухався по головній дорозі та скоїв з ним зіткнення, після чого відбувся некерований рух т.з., який здійснив зіткнення з т.з. Toyota Camry н.з. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 50).

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини, встановлені постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 вересня 2021 року, є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність, на момент дорожньо-транспортної пригоди, особи, якій належить автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ СК "ВУСО", відповідно до полісу № 202289691 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 51).

Згідно вказаного полісу, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну 130 000 грн.

12 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ СК "ВУСО" із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 52).

17 серпня 2021 року ОСОБА_1 направила повідомлення про проведення огляду автомобіля ОСОБА_3 та ПрАТ СК "ВУСО" (а.с. 55).

Згідно висновку № АВє-292 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, складеного 02 вересня 2021 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіля Toyota Camry 2,5і реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження 10.08.2021 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 84573,99 грн. (а.с. 61-68).

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.10.2021, наданої ПрАТ "СК "ВУСО", вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на 17.08.2021 складає 72 374,92 грн. (а.с. 102-108).

29 жовтня 2021 року ПрАТ "СК "ВУСО" повідомило ОСОБА_1 про те, що 29.10.2021 страховою компанією прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з ДТП, яка мала місце 10.08.2021 з вини водія забезпеченого ТЗ Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_2 . На підставі п. 12.1 ст. 12 та п. 36.6 ст. 36 Закону сума страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи. Обов`язок щодо відшкодування франшизи покладений Законом на особу, відповідальність якої застрахована, тобто на ОСОБА_5 (а.с. 86).

29 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ "СК "ВУСО" із заявою про виплату страхового відшкодування, з якої вбачається, що 29.10.2021 ПрАТ "СК "ВУСО" було сплачено на її користь страхове відшкодування матеріального збитку в розмірі 61 968, 32 грн. та просить відшкодувати їй невідшкодований матеріальний збиток у розмірі 22 605, 67 грн. (а.с. 87).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не погодився з розміром страхового відшкодування, що стало підставою для звернення до суду з наведеним позовом.

Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Обов`язок доведення розміру заподіяної позивачу шкоди, покладається саме на нього.

Згідно висновку № АВє-292 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку ТЗ, наданого позивачем, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 02 вересня 2021 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику легкового автомобіляToyota Camry 2,5і реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження 10.08.2021 у результаті ДТП, у цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 84573,99 грн.

Слід зазначити, що на час складання цього висновку,02.09.2021, зробленому на замовлення позивачки, висновку за замовленням страхової компанії, 12.10.2021, виготовлено не було.

Відповідач, при виплаті позивачу суми страхового відшкодування у розмірі 72 374,92 грн., керувався звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного оцінювачем колісних транспортних засобів ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідачем не спростовано розмір шкоди, визначеній у письмовому доказі, наданому позивачем, а саме у висновку № АВє-292 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку ТЗ, складеного експертом-автотоварознавцем ОСОБА_4 02 вересня 2021 року.

Саме відповідачем до відзиву на позовну заяву долучено витяг звіту від 12.10.2021 року, виготовленого ТОВ Експертна компанія «Фаворит Ассистанс», який не містить підпису оцінювача колісних транспортних засобів та директора ОСОБА_6 (а.с. 108), а твердження апелянта, що витяг був засвідчений кваліфікаційним електронним ключом представника відповідача не змінює вимог до підписання звіту саме оцінювачем. Наявність кваліфікаційного електронного ключа представника відповідача свідчить про засвідчення наявного у відповідача оригіналу письмового доказу без належного підпису та печатки. Про надання представником відповідача суджу першої інстанції письмового доказу без підпису та печатки свідчить додана ним же до апеляційної скарги копія звіту з наявним у ньому підписом оцінювача, директора та печаткою товариства (а.с. 14).

Як вбачається з відповіді на відзив страхової компанії, з доказами його направлення відповідачу, представник позивача наголошував на невідповідності звіту, виготовленого на замовлення страхової компанії вимогам Методикитоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», у тому рахунку, без особистого огляду експертом, який складав висновок, не підписання висновку оцінювачем та керівником (а.с. 112-113). Наведене також не було заперечено відповідачем у суді першої інстанції.

Оскільки відповідач скористався процесуальними правами щодо надання доказів, належну оцінку яким надав суд першої інстанції при ухваленні судового рішення, причини, що об`єктивно не залежали від відповідача щодо неможливості подання витягу із звіту, який містить підписи та печатки, не наведено, колегія суддів не вбачає підстав для переоцінки доказу наданого відповідачем суду першої інстанції: витягу зі звіту.

Не є обґрунтованими доводи апеляційної скарги про включення у вартість матеріального збитку в сумі 84573, 99 грн. податку на додану вартість, який визначений у калькуляції дослідження окремим рядком «ціна +20.00%». Так, ремонтна калькуляція щодо вартості відновлювального ремонту (Свр) на суму 127 384, 68 грн. дійсно містить пояснення: "ціни на лакофарб матеріал ціна +20.00%». Вартість матеріалів фарбування визначена у сумі 11 2447,77 грн. і ця сума включена у вартість відновлювального ремонту (Свр) - 127 384, 68 грн.( а.с.70 зв.с.) Разом з тим, показник Свр визначався для економічної доцільності ремонту. У наведеній формулі вартості матеріального збитку показник Свр , в суму якого як наведено вище частково включено ПДВ, не застосований, а тому відсутні підстави для зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія ВУСО" - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: О.В. Кутурланова

С.В. Радченко