ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7859/24 Справа № 210/3107/23 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Корчистої О.І., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, та додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року, ухваленні суддею Скотарем Р.Є. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення виготовлено 29 травня 2024 року, повний текст додаткового рішення виготовлено 17 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У липні 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. звернувся до суду зі зміненою позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є власником кімнати у гуртожитку АДРЕСА_1 .

06 березня 2023 року у будинку АДРЕСА_2 у кімнаті 520 виникло затоплення, причина затоплення в результаті течі під сидячою ванною в санвузлі кімнати 620, що є внутрішньоквартирним обладнанням (внутрішньоквартирне розведення).

Згідно Акту про залиття кімнати 520 від 13.06.2023р. встановлено: в кімнаті 520 виникло затоплення, у санвузлі на стінах та стелі спостерігаються сліди затікання. Умови складання акту про залиття квартири, які передбачені чинним законодавством, дотримані в повній мірі. Члени комісії, які складали Акт, намагалися ознайомити з даним Актом осіб, які проживають у кімнаті 620, але від підпису особи, які проживають у кімнаті 620 відмовились.

Згідно ордерів, які видані на право зайняття розміром ліжко-місце підтверджується право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (надалі Відповідачі) на проживання у даній кімнаті. Тому саме дані особи зобов`язані відшкодувати збитки внаслідок залиття кімнати №520.

Згідно висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової кімнати АДРЕСА_3 від 17.04.2023р., вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 становить 26 317,00 грн. За послугу по проведення експертизи позивач сплатив 3000,00грн.

Згідно висновку експерта, пошкодження мають наступні приміщення (на час дослідження березень-квітень 2023р.) темні плями на стелі та стінах, відшарування шару штукатурки та фарби. Стеля поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви,руйнування штукатурного шару,темні сліди рідини на поверхні стель); стіни поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви,руйнування штукатурного шару,темні сліди рідини на поверхні стін); підлоги керамічна плитка(без видимих пошкоджень); дверний проріз (без видимих пошкоджень). Житлова площа: стеля поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви,руйнування штукатурного шару,темні сліди рідини на поверхні стель);стіни оздоблені шпалери (мають сліди відшарування шпалер, але скоріш від давності ніж від дії рідини, на стінах плями від рідини відсутні); підлоги без видимих пошкоджень. Отже, висновок експерта є належним та допустимим доказом, оскільки містить всю необхідну інформацію про ремонтно-відновлювальні роботи.

Внаслідок залиття квартири в результаті винних та неправомірних дій Відповідачів, в кімнаті позивача відчувається сирість, волога та запах плісняви. В квартирі умови стали гіршими для життя. Отже, позивач має право на відшкодування майнової шкоди.

Затоплення кімнати призвело до змін в житті позивача, оскільки цим викликана необхідність проведення робіт по її відновленню, позивачу потрібно докладати додаткові зусилля для нормалізації свого життя, усувати наслідки заподіяної шкоди, вимушеність проживання у квартирі, яка піддалася затопленню (вологість, пліснява). Залиття кімнати створило для позивача дискомфорт та нервове напруження, оскільки він постійно відчуває в кімнаті сирість, вологу та запах плісняви. Проживання в таких умовах негативно впливає на стан здоров`я позивача. Крім того, кімната у гуртожитку, яка була затоплена, є єдиним житлом позивача.

Крім того, позивачеві було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він пережив стрес, який супроводжувався нервовим навантаженням, моральним стражданням, станом постійної тривоги, переживанням пов`язаним з залиттям його житла. Позивач вимушений докладати додаткових зусиль для організації повсякденного життя в умовах пошкодженого, залитого, з запахом плісняви житла. Позивач змушений перейматись питаннями ремонту пошкодженої кімнати, при цьому він не мав б цього робити у випадку якби Відповідачі не порушили його права. Всі викладені обставини викликають у позивача безсоння, постійні головні болі, надмірні хвилювання.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди суму грошових коштів у розмірі 26 317,00 грн. та у якості відшкодування моральної шкоди суму грошових коштів у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, а також відшкодування понесених витрат на виготовлення висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової кімнати АДРЕСА_3 , вартістю 3000,00 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір, а також відшкодування судових витрат.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року позовні вимоги адвоката Мотуза Олександра Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди суму грошових коштів у розмірі 26 317,00 (двадцять шість тисяч триста сімнадцять) гривень та у якості відшкодування моральної шкоди суму грошових коштів у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених витрат на виготовлення висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової кімнати АДРЕСА_3 суму грошових коштів у розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року частково задоволена заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мотуза Олександра Володимировича про ухвалення додаткового рішення.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 гривень (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

В задоволені іншої частини вимог відмовлено.

Відповідач ОСОБА_3 , будучи незгодним з ухваленими судовими рішеннями оскаржив їх в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 28 травня 2024 року, ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішенн, просить його скасувати за недоведеностю позовних вимог, ухвалити нове рішення, відмовивши позивачу в задоволенні позову.

При цьому, скаржник зазначає, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не є власником кімнати АДРЕСА_5 . Вказує, що форма Акту про затоплення не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій та викладено російською мовою. В Акті не вказано (ПІБ), які саме жильці кв. АДРЕСА_6 відмовилися від підпису Акту.

Також ОСОБА_3 зазначає, що на час залиття квартири позивача та на час складення акту про залиття (затоплення) квартири він знаходився поза межами м.Кривого Рогу, перебуваючи у збройних силах України і ніяким чином не міг бути заподіювачем шкоди, тому відсутній зв`язок між шкодою та його протиправною поведінкою.

Окрім того, відповідач вважає, що судом формально розглянуто питання щодо відповідача ОСОБА_2 , оскільки у позовній заяві відсутні відомості про РНОКПП та номер його телефону. Вказує, що суд не вжив заходів для встановлення місця знаходження відповідача ОСОБА_2 та його повідомлення про розгляд справи.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення від 17 липня 2024 року, відповідач ОСОБА_3 також посилається на його незаконність, просить скасувати оскаржуване додаткове рішення і закрити провадження у справі.

ОСОБА_3 вказує, що він є неналежним відповідачем по справі, оскільки не є власником кімнати №620.

Звертає увагу на те, що у позовній заяві позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу, не зазначаючи конкретну суму цих витрат. Вказує, що надані адвокатом докази на підтвердження судових витрат з професійної правничої допомоги не містять доказів того, що позивач дійсно поніс витрати на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , подану на рішення від 28 травня 2024 року, представник позивача адвокат Мотуз О.В., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 , подану на додаткове рішення від 17 липня 2024 року, представник позивача адвокат Мотуз О.В., просить залишити додаткове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником кімнати АДРЕСА_1 загальною площею 16,0 кв.м., жилою площею 11,4 кв.м. Цей факт підтверджується свідоцтвом про право власності, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.6, 10).

Відповідно до Технічного паспорту на кімнату №520 у гуртожитку АДРЕСА_7 , плану кімнати, кімната розташована на 5 поверсі 9-ти поверхового будинку і складається з 1 кімнат житловою площею 11,4 кв.м (а.с.7,8).

Згідно Акту про залиття квартири АДРЕСА_3 від 13.03.2023 року, комісія у складі начальника дільниці №4 «Сітісервіс-КР» ОСОБА_4 , майстра дільниці №4 ОСОБА_5 , слюсаря дільниці №4 ОСОБА_6 склала даний акт про те, що 06 березня 2023 року в будинку АДРЕСА_2 сталось затоплення, в санвузлі, на стінах і стелі спостерігаються сліди затікання. Причина затоплення: затоплення сталось в результаті течі під «сидячою ванною» в санвузлі кв. АДРЕСА_6 , що являється внутрішньо квартирним обладнанням (внутрішньо квартирна розводка). Рекомендації комісії: жителям квартир АДРЕСА_8 та АДРЕСА_6 рекомендується вирішити спірне питання в досудовому порядку, або через суд. З актом ознайомлений житель кв. АДРЕСА_8 ОСОБА_1 , жителі кв. АДРЕСА_6 від підпису відмовились (а.с.11).

Згідно висновку експерта з питань будівельно-технічної експертизи щодо визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли унаслідок залиття житлової кімнати АДРЕСА_3 від 17.04.2023р., складеного судовим експертом ОСОБА_7 , пошкодження мають наступні приміщення (на час дослідження березень-квітень 2023р.) темні плями на стелі та стінах, відшарування шару штукатурки та фарби. Стеля поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви, руйнування штукатурного шару, темні сліди рідини на поверхні стель); стіни поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви,руйнування штукатурного шару,темні сліди рідини на поверхні стін); підлоги керамічна плитка (без видимих пошкоджень); дверний проріз (без видимих пошкоджень). Житлова площа: стеля поверхня поштукатурена, пофарбована (маються сліди плісняви,руйнування штукатурного шару,темні сліди рідини на поверхні стель); стіни оздоблені шпалери (мають сліди відшарування шпалер, але скоріш від давності ніж від дії рідини, на стінах плями від рідини відсутні); підлоги без видимих пошкоджень.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 становить 26 317,00 грн. (а.с.12-24).

За послугу по проведенню експертизи ОСОБА_1 сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_7 3000,00грн., що підтверджується копією рахунку № НОМЕР_1 від 30.03.2023 та копією квитанції №0.0..1 від 30.03.2023 (а.с.26-27).

Згідно листа за вих.№386 від 18.04.2023, ТОВ «Сітісервіс-КР» зазначає, що надає для мешканців гуртожитку виключно житлово-комунальні послуги та не є володільцем відповідної бази даних щодо прав особи на нерухоме майно (а.с.28).

На адвокатський запит ОСОБА_8 щодо надання інформації з приводу осіб, які проживають у кв. АДРЕСА_9 , Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради повідомленням від 30.05.2023 за вих.№20/35-1481 зазначив, що кімната АДРЕСА_6 та видана відповідно до договору найму особам, які займають ліжко-місця, та на підставі ЗУ «Про захист персональних даних» виконком не має законодавчих підстав для поширення інших даних, які запитуються і не ї персональними відносно фізичних осіб, що не є суб`єктами звернення (а.с.29-30).

23 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «Фаворит», відповідно до умов якого вказане адвокатське об`єднання зобов`язалось надавати позивачу правову допомогу, а позивач зобов`язався оплачувати її на умовах, визначених договором. У додатку №1 до договору сторони погодили договірну вартість правової допомоги. Клієнт здійснює оплату на користь Об`єднання щодо консультацій правового характеру на суму 1000,00 грн., щодо складання позовної заяви на суму 4000,00 грн., щодо складання адвокатського запиту на суму 2500,00 грн., представництво інтересів в суді від 2000,00 грн. за кожне судове засідання (а.с.31-32).

ОСОБА_2 11.08.1998 року видано ордер №0097 на житлову площу в гуртожитку, а саме на кімнату АДРЕСА_10 (а.с.40).

ОСОБА_3 14.08.2012 року видано ордер №62 на житлову площу в гуртожитку, а саме на кімнату АДРЕСА_10 (а.с.41).

Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17.06.2021 року №4420/1666, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 з 18.12.2012 року по теперішній час (а.с.159).

Суд першої інстанції, задовольняючи повністю позовні вимоги в частині відшкодування відповідачами на користь позивама матеріальної шкоди, виходи з їх доведеності належними та допустимими доказами та з того, що відповідачами належними та допустимими доказами не спростована їх вина у затопленні квартири позивача.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався нормами статті 23 ЦК України та виходив з того, що затопленням квартири з вини відповідачів позивачу заподіяно моральну шкоду, розмір якої суд визначив до стягнення у солідарному порядку в розмірі 5 000 грн.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність заявлених позовних вимог та з визначеним судом до стягнення розміром майнової та моральної шкоди та не може погодитись з доводами ОСОБА_3 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже підставою цивільно-правової відповідальності, як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової (матеріальної) та моральної шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову і моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі випадків наявності підстав звільнення від доказування.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником кімнати АДРЕСА_1 , відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані у кімнаті №620 даного гуртожитку.

Відповідачу ОСОБА_2 11.08.1998 року видано ордер №0097 на житлову площу в гуртожитку, а саме на кімнату АДРЕСА_10 (а.с.40).

Відповідачу ОСОБА_3 14.08.2012 року видано ордер №62 на житлову площу в гуртожитку, а саме на кімнату АДРЕСА_10 (а.с.41).

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 17.06.2021 року №4420/1666, підтверджено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_11 з 18.12.2012 року по теперішній час (а.с.159).

За статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Факт залиття 06 березня 2023 року кімнати №520 підтверджується Актом про залиття, складеним 13 березня 2023 року комісією у складі начальника дільниці №4 «Сітісервіс-КР» Левченко Н.А., майстра дільниці №4 Останньої Є.В., слюсаря дільниці №4 ОСОБА_6 . Затоплення відповідно до Акту сталось в результаті течі під «сидячою ванною» в санвузлі кімнати №620, що являється внутрішньо квартирним обладнанням (внутрішньо квартирна розводка).

Зазначений Акт складений у відповідності до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року №927/11207 (далі - Правила) передбачено, що в разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Розмір збитків, завданих позивачу внаслідок залиття його квартири, визначений Висновком експерта з питань будівельно-технічної експертизи №23-23, згідно якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 становить 26 317,00 грн. (а.с.12-24).

Системний аналіз зазначених положень законодавства у взаємозв`язку із положеннями статті 1166 ЦК України дає підстави для висновку, що власник квартири зобов`язаний утримувати дане майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані, своєчасно усувати недоліки у його роботі, а також самовільно не втручатися у внутрішньобудинкову систему централізованого теплопостачання. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Отже, висновок суду першої інстанції про доведеність позивачем заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає правильним, оскільки вони підтверджені, зокрема Актом про залиття, складеним 13 березня 2023 року спеціальною комісією, Висновком експерта, складеним на замовлення позивача щодо розміру, спричиненої залиттям квартири шкоди, копією квитанції №0.0..1 від 30.03.2023 про оплату позивачем вартості проведення експертного дослідження у розмірі 3 000,00 грн.,

У свою чергу відповідачами не спростовано належними та допустимими доказами відсутність їх вини у залитті квартири позивача, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція заподіювача шкоди.

Доводи відповідача про те, що він не є належним відповідачем по справі, оскільки не є власником кімнати №620, колегія суддів вважає необґрунтованими.

За нормами статті 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до положень статті 61 ЖК УРСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Таким чином, доводи відповідача про те, що ордер виданий не на підставі договору особам, яякі займають ліжко-місце, а як вказано в ордері на підставі рішення виконкому Джержинської районної у місті Кривому Розі ради від 18.07.2012 №363 є необґрунтованими, оскільки ордер видається саме на підставі рішення виконавчого комітету і є підставою для вселення у надане житло.

Таким чином, оскільки відповідачі зареєстровані у кімнаті № НОМЕР_2 , проживають в ній, доказів на спростування їх вини у затопленні квартири позивача суду не надані, тому саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є тими особами, які повинні відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду, у зв`язку із затопленням його квартири.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частина четверта статті 23 ЦК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип, по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до частини третьої, п`ятої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (справа «Станков проти Болгарії», № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року в справі №?686/10520/15-ц зауважував, що розв`язуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди, колегія суддів зважає на тривалість порушення прав позивача, час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, глибину його душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін (неможливість користування належним позивачу майном).

Висновок висновку, що позивачу спричинені душевні страждання, яких він зазнав з огляду на залиття квартири, та у даному випадку обґрунтованою, справедливою і співрозмірною грошовою компенсацією завданої позивачу моральної шкоди, є сума в 5 000,00 гривень, колегія суддів також вважає вірним і повністю погоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, який відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мотуз О.В. 31.05.2024 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просив суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати по справі, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 14 000,00 гривень, а також витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 гривень.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, позивачем суду надано: Договір про надання правової допомоги від 23 травня 2023 року; Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2023 року, складений 06 червня 2023 року; Акт приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2023 року, складений 29 травня 2024 року.

Між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Фаворит» в особі старшого партнера адвоката Мотуз Олександра Володимировича 23 травня 2023 року укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.31).

Відповідно до Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2023 року сторони погодили, що Клієнт здійснює оплату на користь Об`єднання за виконання ним передбачених у цьому додатку доручень в такому розмірі: надання консультацій правового характеру від 1 000,00 грн.; складання позову або апеляційної чи касаційної скарги від 4 000,00 грн.; представництво інтересів в суді від 2000,00 грн. за кожне судове засідання; складання інших документів правового характеру від 2 500,00 грн. (а.с.32).

Згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 29 травня 2024 року, АО «Фаворит» були виконані наступні доручення: надання консультацій правового характеру про відшкодування матеріальної та моральної шкоди на суму 1000,00 грн., щодо складання позовної заяви на суму 4000,00 грн., щодо складання адвокатського запиту на суму 2500,00 грн., складання апеляційної скарги на Ухвалу Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року у справі №210/3107/23 на суму 4000,00 грн., представництво інтересів ОСОБА_1 у судовому засіданні 28.05.2024р. о 11:30 у справі №210/3107/23 на суму 2500,00 грн. (а.с.228 зворот).

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги сторони позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, виходив з того, що представником позивача в Додатку №1 до Договору про надання правової допомоги від 23 травня 2023 року та Акті приймання-передачі наданих послуг від 29.05.2024, не зазначено кількості витраченого часу на надання консультацій правового характеру про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, складання позовної заяви, складання адвокатського запиту, складання апеляційної скарги на Ухвалу Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року у справі №210/3107/23, представництво інтересів ОСОБА_1 у судовому засіданні, представником позивача не додано до матеріалів справи документів, які б свідчили про оплату позивачем ОСОБА_1 гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (квитанцій, платіжних доручень, тощо), врахував суд і те, що ОСОБА_3 заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, а саме підлягають солідарному стягненню із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 в розмірі 5000,00 гривень, що відповідає критеріям розумності та пропорційності.

Крім того, враховуючи, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 20.02.2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду від 29.11.2023 року задоволено, суд стягнув солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 гривень.

Колегія суддів повністю погоджується з визначеним судом до стягнення розміром відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, стягнуту солідарно з відповідачів на користь позивача у визначеному судом розмірі, який становить 5 000 грн.

Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом із тим, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви до суду було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи.

З матеріалів справи вбачається, що докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу було подано з додержанням строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо стягнення з відповідачів на користь позивача на професійну правничу допомогу, оскільки у позовній заяві позивачем було вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат та зазначено, що точна кількість та вартість правової допомоги буде визначена та погоджена сторонами по ходу розгляду справи, про що сторонами буде складено акт-приймання передачі наданих послуг та передано до суду.

За правилами статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №750/2055/20 (провадження № 14-16723св20) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Аналогічна позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21, відповідно до якої «відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами».

Судом першої інстанції було враховано, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, є малозначною, та не викликає особливої складності, взято до уваги заперечення відповідача ОСОБА_3 проти стягнення витрат на правничу допомогу, враховано надані докази, враховано критерії розумності та справедливості та солідарно стягнуто з відповідачів 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням того, що наданими до суду документами підтверджено обґрунтованість, необхідний фактичний обсяг та співмірність витрат на правничу допомогу позивачем у цій справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для компенсації таких витрат на користь позивача за рахунок відповідачів в солідарному порядку.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, немає. Понесені відповідачем витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2024 року, та додаткове рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: