Справа № 645/2131/23
Провадження № 2/645/80/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2024 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі - Циганок В.М.,
учасники справи: представник позивача - Прядко О.О. , відповідач ОСОБА_2 , представник третьої особи - не з`явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),
Позивач ОСОБА_4 , в особі свого представника - адвоката Прядко О.О., звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив суд, визнати недійсним шлюб, зареєстрований 13.01.2021 року Шевченківським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) між громадянином Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язати органи РАГС анулювати актовий запис№32 від 13.01.2021 про реєстрацію шлюбу.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.01.2021 року Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між громадянином Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Веймар Федеративної Республіки Німеччина та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Харків, Україна, про що було складено актовий запис №32 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 . ОСОБА_5 є батьком позивача ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 , виданим 15.01.1991 у м. Ессен ФРН. Зі слів довірительниці представнику відомо наступне. 13 січня 2021 року, коли ОСОБА_5 перебував у м. Києві, на прохання раніше знайомої громадянки України ОСОБА_2 погодився укласти фіктивний шлюб із відповідачкою. Як відомо доньці зі слів батька 13 січня 2021 року у нього навіть не було належним чином оформлених документів, які б обґрунтовували причину недотримання нареченими місячного строку після подання заяви про одруження. Також у батька не було документів про розірвання попереднього шлюбу, укладеного 23.03.1990 у ФРН із матір`ю позивача ОСОБА_14. Ці обставини може підтвердити свідок ОСОБА_7 , яка була знайомою ОСОБА_5 , може також повідомити обставини укладення фіктивного шлюбу із ОСОБА_8 . Проте, ІНФОРМАЦІЯ_6, не дочекавшись рішення про розірвання шлюбу ОСОБА_12 помер у м. Меллінген ФР Німеччини. Факт смерті ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом НОМЕР_6 від 01.04.2021. На даний час ОСОБА_6 , як рідна донька, є нащадком ОСОБА_5, а тому, є зацікавленою особою в анулюванні його фіктивного шлюбу, укладеного у м. Києві і зареєстрованого Шевченківським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 13.01.2021. Свідок ОСОБА_7 може підтвердити той факт, що ОСОБА_4 прийняв рішення про укладення шлюбу без наміру створити сім`ю із ОСОБА_2 , тому їх шлюб був фіктивний. З огляду на це, реєстрація шлюбу була проведена терміново, в тому числі без наявності у ОСОБА_9 належним чином засвідчених, перекладених і апостильованих документів про припинення його попереднього шлюбу. Таким чином, дії Шевченківського районного у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (наразі Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві), щодо реєстрації повторного шлюбу ОСОБА_10 без пред`явлення документів, що підтверджують факт розірвання ним попереднього шлюбу із ОСОБА_11 є протиправними.
Крім того, представник позивача зазначає, що 06.12.2021 ОСОБА_6 вперше звернулась до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у місті Києві із заявою про анулювання свідоцтва про шлюб. У своїй заяві, ОСОБА_6 зазначила, що реєстрація шлюбу між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проведена із порушеннями норм Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», а саме не були дотримані положення ч.2 ст. 14 Закону, згідно яких повторний шлюб реєструється органом державної реєстрації актів цивільного стану за умови пред`явлення особами, які раніше перебували в шлюбі, документів, що підтверджують припинення попереднього шлюбу. Зокрема, до відділу державної реєстрації актів цивільного стану були надані докази того, що 23.03.1990 року ОСОБА_5 був одружений із ОСОБА_14 . На підставі вищевикладеного, заявник просила провести перевірку викладених нею відомостей і прийняти рішення про анулювання свідоцтва про шлюб громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . 29.12.2021 Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що не надання інформації про розірвання попереднього шлюбу наречених не може бути підставою анулювання актового запису на підставі висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану та рекомендовано вирішувати спір, пов`язаний із недійсністю шлюбу у судовому порядку. Представник заявника, адвокат Прядко О.О. не погодився із обґрунтуванням відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану, а тому, витребував додаткові документи на підтвердження його повноважень як представника ОСОБА_6, засвідчив належним чином переклад, апостильованих у ФРН документів і 10.11.2022 повторно звернувся із заявою про анулювання шлюбу. Проте, відповідь на вищевказане звернення заявником отримано не було. З огляду на це, 14.01.2023 адвокат Прядко О.О. звернувся із запитом до Шевченківського ВРАЦС з проханням повідомити причину, чому не було надано відповідь на попереднє звернення. Також, у цьому запиті було прохання надати копію заяви ОСОБА_5 на реєстрацію шлюбу із ОСОБА_2 , а також, копій документів на підставі яких цей шлюб було посвідчено (без зазначення персональних даних). 27.01.2023 Шевченківський ВРАЦС надіслав відповідь, згідно якої заяву про анулювання шлюбу від 10.11.2022 вони не отримували, у наданні копій документів відмовили на підставі ст. 23 Закону України «Про інформацію» та п.9 Р.І Правил державної реєстрації актів цивільного стану, згідно яких надання конфіденціальної інформації можливо лише на підставі ухвали (письмового запиту) суду (судді) та рекомендовано подати заяву із урахуванням вимог чинного законодавства. 21.02.2023 після усунення недоліків попередньої заяви адвокат Прядко О.О., в інтересах ОСОБА_6 , повторно звернувся до Шевченківського ВРАЦС із заявою про анулювання шлюбу. 07.04.2023 засобами поштового зв`язку представник заявника отримав відповідь від Шевченківського ВРАЦС м. Києва від 16.03.2023 за №531/33.10-80, у якій повідомлялось про відмову у розгляді заяви про анулювання шлюбу, оскільки направлення вищезазначеної заяви шляхом поштового зв`язку не передбачено чинним законодавством. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що Шевченківський ВРАЦС м. Києва неправомірно відмовив у розгляді його заяви про анулювання шлюбу і тому, із урахуванням зайнятої позиції ВРАЦС, вирішив звернутись до суду.
Ухвалою суду від 26.05.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання.
08.06.2023 року від третьої особи - Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), надійшла заява відповідно до якої третя особа зазначає, що на зберіганні в архіві відділу виявлено актовий запис про шлюб №33 від 13.01.2021 р., складений щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Федеративної Республіки Німеччини та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України. У графі 9 актового запису щодо сімейного стану нареченого зазначено- «у шлюбі не перебуваю». У графі 13 для відміток актового запису наявна відмітка: особи попередженні про правові наслідки недійсності шлюбу у разі повідомлення завідомо неправдивих даних щодо свого сімейного стану, з проставленими підписами наречених. Згідно актового запису 13.01.2021 року, нареченим було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_3 . Також, просили про розгляд справи у відсутності представника Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). (а.с.58)
Ухвалою суду від 02.08.2023 року витребуваного у Державної прикордонної служби України інформацію (довідку, лист) про перетинання громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , державного кордону Україні у період з 24.02.2022 року по теперішній час. Закрите підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду по суті.
На виконання ухвали суду від 02.08.2023 року з Державної прикордонної служби України отримано інформацію, відповідно до якої, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянкою України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 24.02.2022 по 22.08.2023 року в базі даних не виявлено. (а.с.72)
Ухвалою суду від 03.10.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у Державної прикордонної служби України, інформацію (довідку, лист) про перетинання громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державного кордону Україні у період з 31.01.2021 року по теперішній час.
30.10.2023 року на виконання ухвали суду від 03.10.2023 року з Державної прикордонної служби України отримано інформацію, відповідно до якої, ОСОБА_16 неодноразово перетинала державний кордон України, востаннє виїжджала з території України 11.02.2022 р., напрямок Київ-Франкфурт, пункт пропуску «Бориспіль-D». (а.с.82)
Ухвалою суду від 11.12.2023 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), належним чином засвідчену копію актового запису №32 від 13.01.2021 р., а також копію реєстраційної справи про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .
16.01.2024 року на виконання ухвали суду від 11.12.2023 року з Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), отримано витребувану судом документи. (а.с.108-120)
Ухвалою суду від 25.03.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з архіву Фрунзенського районного суду м.Харкова матеріали цивільних справ №645/7241/14-ц; 645/319/2015; №645/4623/18; №645/1323/21, в яких відповідачем є ОСОБА_2 , для огляду у судовому засіданні.
26.03.2024 року до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Прядко О.О. (а.с.190-194).
В судовому засіданні представник позивач ОСОБА_4 - адвокат Прядко О.О., доводи позовної заяви та додаткових письмових пояснень підтримав у повному обсязі, просив про задоволення позовних вимог. Також зазначив, що шлюб необхідно визнати недійним через його фіктивність. Діти померлого ОСОБА_5 оспорюють шлюб їх батька, так як вважають, що він не мав наміру одружуватись на території України та створювати сім`ю. Ціль реєстрації шлюбу сексуальне задоволення для ОСОБА_5 та матеріальне забезпечення для ОСОБА_2 . Їх спільне проживання було неможливим, відповідачка мала корисливий мотив, за рахунок ОСОБА_5 сплатила комунальні борги, придбала квартиру на ім`я доньки, у відповідачки не було наміру створювати сім`ю . До реєстрації шлюбу не пройшло 1 місяця, була порушена процедура, крім того, ОСОБА_5 був одружений на їх матері, відомості щодо розірвання попереднього шлюбу, при рєстрації шлюбу із відповідачкою, у відділі РАЦС не надав. ОСОБА_5 розповідав доньці, що його змусили укласти шлюб шляхом обману, алкоголю. ОСОБА_5 подав через свого представника до суду заяву про розірванняя шлюбу, але шлюб не був розірваний через його смерть. Також зазначив, що ОСОБА_5 в грудні 2020 року продав свою земельну ділянка, його умовила ОСОБА_2 , для того, щоб вона могла придбати доньці квартиру. ОСОБА_5 постійно перераховув ОСОБА_2 грошові кошти. Також зазначив, що відомостей про будь-які психічні захворювання ОСОБА_5 та нерозірваний попередній шлюб, він не має. Також зазначив, що відмову відділу РАЦС щодо анулування актового запису про реєстрацію шлюбу не оспорював. ОСОБА_2 звернулась за спадщиною померлого ОСОБА_5 .
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову (відзиву) та заяви про розгляд справи без її участі не надала.
Представник третьої особи Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у судове засідання не з`явився, просили про розгляд справи за їх відсутності.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_2 вони подруги та куму, а ОСОБА_5 вона знала, як сусіда в Німеччіні, де вона проживає 20 років. З відповідачкою вона знайома з дитинства, вони дружили, після народження доньки у відповідачки, стали кумами. Після розлучення відповідачки із першим чоловіком, вона мешкала із дітьми та мамою, у неї виникли борги по сплаті за квартиру, у них було погане матеріальне становище. ОСОБА_5 був розлучений, у нього була велика пенсія та залишився великий спадок, будинок, земельна ділянка, квартира. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 познайомились в 2018 році, на весіллі у доньки свідка. В 2019 році ОСОБА_5 приїхав в м. Харків та у них із ОСОБА_2 почались стосунки, він дарував відповідачці подарунки, допомагав їй, сплачував її борги, пересилав по 500 евро по декілька разів на місць, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 їздили разом відпочивати, їздили один до одного, ОСОБА_5 приїздив в м. Харков, був приємним чоловіком, відповідачка зробила ремонт та собі пластичну операцію. Їх відносини влаштовували їх обох, вони обидва були задоволені. Обидва мали великі плани на майбутнє, ОСОБА_2 бажала придбати готель та ресторан на Азовському морі. ОСОБА_5 продав в Німечинні земельну ділянку та поїхав в Харків до відповідачки, вона хотіла щоб ОСОБА_5 прибав в м. Харкові квартиру. ОСОБА_5 придбав в м. Харкові квартиру, яку оформили на доньку ОСОБА_2 - ОСОБА_17 . ОСОБА_5 був у захваті від відносин із ОСОБА_2 , був закоханий. Про укладення шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 свідок не знала. Дізналась тільки після реєстраціїї, ОСОБА_2 заборонила кому-небудь розповідати про шлюб. Шлюб ОСОБА_5 укладав добровільно. В березні 2021 року ОСОБА_5 попросив свідка допомогти йому розлучитись із ОСОБА_2 , він хотів мешкати однією родиною із відповідачкою, а вона ні, не бажала їхати в Німеччину. Свідок в березні 2021 року приїхала із ОСОБА_5 в м. Харків, знайшли адвоката та подали позов про розірвання шлюбу. ОСОБА_5 розповів доньці про реєстрацію шлюбу, коли зібрався розлучатись. Позивач попросила свідка допомогти, так як у них дружні відносини. Після смерті ОСОБА_5 залишився спадок: будинок, гроші, автомобілі. Відповідачка звернулась за спадком.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідка ОСОБА_7 , дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Судом встановлено, що 13.01.2021 року у Шевченківсьому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Федеративної Республіки Німеччина, уклав шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянкою України, про що складено відповідний актовий запис № 32. Після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_3 від 13.01.2021 року).
У відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Реєстрація шлюбу з особою, яка визнана недієздатною, а також з особою, яка з інших причин не усвідомлювала значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, має наслідки, встановлені статтями 38-40 цього Кодексу.
Відповідно до статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією і законами України.
Згідно із ст. 38, 39 СК України - підставою недійсності шлюбу є порушення вимог, встановлених статтями 22, 24-26 цього Кодексу. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка одночасно перебуває в іншому зареєстрованому шлюбі. Недійсним є шлюб, зареєстрований між особами, які є родичами прямої лінії споріднення, а також між рідними братом і сестрою. Недійсним є шлюб, зареєстрований з особою, яка визнана недієздатною. За заявою заінтересованої особи орган державної реєстрації актів цивільного стану анулює актовий запис про шлюб, зареєстрований з особами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті. Якщо шлюб зареєстровано з особою, яка вже перебуває у шлюбі, то в разі припинення попереднього шлюбу до анулювання актового запису щодо повторного шлюбу повторний шлюб стає дійсним з моменту припинення попереднього шлюбу. Актовий запис про шлюб анулюється незалежно від смерті осіб, з якими було зареєстровано шлюб (частини перша - третя цієї статті), а також розірвання цього шлюбу.
Відповідно до ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають дружина або чоловік, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу, батьки, опікун, піклувальник дитини, опікун недієздатної особи, прокурор, орган опіки та піклування, якщо захисту потребують права та інтереси дитини, особи, яка визнана недієздатною, або особи, дієздатність якої обмежена.
Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_3 , є донькою ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с.24)
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_7 від 01.04.2021 р. (а.с.33)
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був громадянином Федеративної Республіки Німеччина.
Відповідачка є громадянкою України та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач зазначає, що даний шлюб було укладено без наміру створити сім`ю, оскільки вони разом ніколи не проживали, сумісного господарства не вели, спільний побут також у них відсутній, наміру утворити сім"ю ОСОБА_5 не мав, а погодився на умовляння ОСОБА_2 укласти фіктивний шлюб.
У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.
Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.
Особливістю доказування у справах про визнання шлюбу недійсним у зв`язку з фіктивністю є те, що "намір створення сім`ї визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу" (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі N 752/2337/16-ц).
У постанові Касаційного цивільного суду ВС від 17 квітня 2019 у справі N 752/2337/16-ц суд зазначив, що причини реєстрації фіктивного шлюбу можуть бути різними, як правило вони пояснюються та обумовлюються бажанням отримати певні права, підставою виникнення яких самостійно чи у складі інших юридичних фактів є шлюб, наприклад, отримання спадщини, житлової площі тощо. У випадку встановлення фіктивності шлюбу намір визначається стосовно речей неправового характеру - бажання проживати разом, вести спільне господарство, дбати одне про одного, дбати про добробут та моральний стан сім`ї тощо. Саме по речах неправового характеру, що супроводжують відносини осіб після реєстрації шлюбу, можна визначити намір осіб щодо шлюбу. Верховним Судом також звертається увага на те, що шлюб слід вважати фіктивним лише тоді, коли обидві сторони діяли свідомо і кожна з них не мала наміру створити сім`ю.
Отже, фіктивність шлюбу виникає у разі, якщо з переліку обов`язкових ознак шлюбу "випадає" намір створення сім`ї і набуття прав та обов`язків подружжя (ч. 2 ст. 40 Сімейного кодексу України). Тобто обидва з подружжя (за їх взаємною згодою та обізнаністю) або один з подружжя (у той час, коли інший з подружжя націлений на створення сім`ї) має намір на реєстрацію шлюбу, однак без мети створити повноцінну сім`ю в розумінні сімейного законодавства.
"Намір створення сім`ї" - оціночне поняття і суд на підставі оцінки обставин справи та поданих доказів визначає його наявність чи відсутність. Своєрідними ознаками фіктивного шлюбу можуть бути окремо або у сукупності, зокрема: 1) наявність корисливої мети (реєстрація шлюбу задля чогось) чи майнової вигоди від такого шлюбу; 2) окреме проживання подружжя; 3) відсутність спільно набутого майна; 4) відсутність турботи один про одного та взаємної матеріальної підтримки; 5) невизнання подружніх стосунків перед іншими людьми; 6) відсутність спільних дітей; 7) фактичні сімейні стосунки з третіми особами; 8) демонстрування перед третіми особами відсутності фактичних шлюбних відносин і наголошення на фіктивності реєстрації шлюбу.
Судом встановлено, що шлюб, укладений 13.01.2021 року між померлим ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 , ґрунтувався на вільній згоді жінки та чоловіка. Доказів, які б підтверджували протилежне, до суду не надано.
Шлюб між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_2 був короткотривалий, оскільки ОСОБА_19 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що само по собі не може свідчити про фіктивність шлюбу.Судом встановлено, що їх відносини до реєстрації шлюбу тривали декілька років, і ОСОБА_4 і ОСОБА_2 були задоволені своїми стосунками, як зазначила свідок ОСОБА_20 , що ОСОБА_5 був у захваті від стосунків із ОСОБА_2 , був закоханий, вони обидва мали плани на майбутнє. Неможливість спільного проживання, як зазначив представник позивача, була обумовлена тим, що ОСОБА_21 та ОСОБА_2 є громадянанми різних країн, не заважало їм їздити один до одного, разом відпочивати, як повідомила свідок. На час реєстрації шлюбу ОСОБА_5 перебував на території України 69 днів, що підтверджено відповіддю на запит Міграційної служби у м. Києві та Київській області. Неодноразові поїздки відповідачки до Німеччини також підтверджується матеріалами справи. Повернення ОСОБА_5 через деякий час після реєстрації шлюбу до Німеччини не вказує на фіктивність укладеного шлюбу. Наявність у відповідачки заборгованості по комунальним послугам та можлива допомога у їх сплаті ОСОБА_5 не можуть вказувати на відсутність у ОСОБА_2 наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя, та не вказують про фіктивність шлюбу.
Позивачем на підтвердження позовних вимог, використання ОСОБА_5 в своїх корисливих цілях ОСОБА_2 та перерахування їй грошових коштів, було надано копії квитанції про перекази грошових коштів від ОСОБА_5 , в 2019-2020 роках, на ім`я отримувача ОСОБА_22 . Але хто ця особа, на користь якої перераховувал ОСОБА_5 грошові кошти суду невідомо та не надано доказів того, чи були ці кошти предназначені для ОСОБА_2 (а.с.204-205)
Матеріали справи містять одну квитанцію про перерахування на користь ОСОБА_2 550 евро 05.08.2019 року від ОСОБА_5 (а.с.164)
Щодо придбання 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 , згідно договору купівлі-продажу від 18.02.2021 року на ім`я ОСОБА_23 , то матеріалали справи не містять доказів того, що зазначена частина квартири була придбана саме за кошти ОСОБА_5 (а.с.177)
Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно з частиною другою статті 28 СК України заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто.
Відповідно до Актового запису про шлюб № 32 від 13.01.2021 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , заяви про реєстрацію шлюбу були ними подані особисто, у графі 9 актового запису щодо сімейного стану нареченого зазначено- «у шлюбі не перебуваю». У графі 13 для відміток актового запису наявна відмітка: особи попередженні про правові наслідки недійсності шлюбу у разі повідомлення завідомо неправдивих даних щодо свого сімейного стану, з проставленими підписами наречених. Згідно актового запису 13.01.2021 р., нареченим було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_3 . (а.с.108)
Відповідно до ст. 40 Сімейного Кодексу України - шлюб визнається недійсним за рішенням суду, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка. Шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.
Роз`ясненим начальником Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), у відповіді від 27.01.2023 року (а.с.42-45) порядком та умовами подачі заяви для вирішення питання про анулювання актового запису про шлюб та подачі необхідних документів, якіб могли свідчити про недійсність шлюбу, позивач та її представник не скористались, відомостей про те, що ОСОБА_5 перебував на час реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в іншому шлюбі не надали, в судовому засіданні доказів про перебування в їншому шлюбі ОСОБА_9 на час реєстраціїї шлюбу із ОСОБА_2 , також надано не було, а свідок ОСОБА_20 повідомила, що ОСОБА_5 був розлучений, попередній шлюб ОСОБА_5 був зареєстрований 23.03.1990 року. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що не має відомостей про перебування ОСОБА_5 в іншому шлюбу на час реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 . Дії чи бездіяльність віділу РАЦС, з приводу розгляду питання про анулювання актового запису про шлюб, в судовому порядку позивач та представник не оскаржували.
Таким чином, питання щодо визнання недійсності шлюбу в даному випадку може бути вирішено виключно в судовому порядку.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших
органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).
Підсумовуючи вищенаведене, у даній справі встановлено, що ОСОБА_5 та відповідач вільно, без стороннього примусу на них та між ними, здійснили своє волевиявлення шляхом надання вільної згоди, як відповідно чоловік і жінка, на реєстрацію шлюбу між ними, проживали однією сім`єю, набули прав та обов`язків подружжя, які реалізовували. Суд також враховує і тривалість їх відносин, в тому числі перебування у шлюбі. Позивач же не надав належних та допустимих доказів на підтвердження фіктивності шлюбу.
У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19)).
Право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають, зокрема, інші особи, права яких порушені у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу. Тобто у разі пред`явлення позову особою, яка вважає, що були порушені її права у зв`язку з реєстрацією цього шлюбу слід встановити в чому таке порушення полягає. Судом встановлено, що питання визнання шлюбу недійсним виникло тільки з приводу спадкового майна, так як відповідачка звернулась за спадком після смерті чоловіка. Сам же ОСОБА_5 за життя не вважав шлюб недійсним, з цим питанням до відділу РАЦС або суду не звертався. З дослідженої в судовому засідання цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 встановлено, що він звертався із заявою про розірвання шлюбу, та в позові зазначав про шкідливі звички відповідачки та не посилався на небажання утворити сім`ю відповідачкою та фіктивність шлюбу.
Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено факту, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений шлюб без наміру створити сім`ю та набуття прав та обов`язків подружжя, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 40 СК України з часу його укладення (ст. 44 СК України), а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 38,39 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 247, 280-284 ЦПК України, суд -
У задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним, третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Фрунзенським районним судом м. Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо позивача: ОСОБА_6, ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_5

Представник позивача: Прядко Олександр Олександрович, РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса листування: АДРЕСА_4 , ел.пошта ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Третя особа: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), , місце знаходження: 04106, м.Київ, вул.Академіка Ромоданова, 17, ел.пошта .

Повний текст рішення складено 17.06.2024 року.

Головуючий - суддя І.В.Ульяніч