ПОСТАНОВА

Іменем України

29 квітня 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/9144/21

провадження № 22-ц/4809/384/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Пастух Вікторія Віталіївна, на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Павелко І. Л.) від 13.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

03.12.2021 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» у якому вимагав тягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 58948,90 грн, а саме: 14395,75 грн інфляційні втрати, 6037,29 грн три проценти річних, 38515,86 грн пеню.

Як на підставу своїх вимог, позивач послався на те, що 17.12.2018 він приєднався до запропонованих ПАТ АБ «Укргазбанк» Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операцій за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк». На цій підставі банк відкрив йому рахунок та видав платіжну картку тип «ProЗапас».

Станом на 13.12.2019 на рахунку в банку знаходилися його грошові кошти в сумі 4507,70 долара США.

13.12.2019 позивач виявив, що його номер телефону, який ним використовувався як фінансовий номер, заблокований. 14.12.2019 в оператора мобільного зв`язку він дізнався, що номер його фінансового телефону був переоформлений на іншу особу. Про це він відразу повідомив відповідача й дізнався, що кошти на його рахунку відсутні. При цьому платіжна картка та ПІН-код залишалися в нього, а відомості про них він нікому не передавав.

14.12.2019 він звернувся до органу Національної поліції з повідомленням про вчинення злочину, яке внесено до ЄРДР за № 0009317 та розпочату досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

16.12.2019 позивач звернувся до Банку із заявою про незгоду з 14 неналежними переказами коштів, які здійсненні 13 14 грудня 2019 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2021 у справі № 404/1789/20, з урахуванням ухвали від 19.04.2021 про виправлення помилки, зобов`язано ПАТ АБ «Укиргазбан» відновити грошові кошти у сумі 4507,70 доларів США на його картковому рахунку в ПАТ КБ «Укиргазбанк» згідно заяви-договору №2018/1 С/191-005 05 5 від 17.12.2018 до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 13.12.2019 по 14.12.2019 включно, тобто станом на 23:59 12.12.2019.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.10.2021 рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2021 у справі № 404/1789/20 залишено без змін.

11.12.2021 Банк відновлення коштів в сумі 4507,70 долара США на його рахунку.

Позивач стверджує, що у зв`язку із безпідставним списанням Банком впродовж 13 14 грудня 2019 року коштів з його рахунку та через те, що Банк негайно, після виявлення порушення, не зарахував відповідну суму на рахунок позивача, відповідно до ст. 625, ст. 1073 ЦК України, п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» він зобов`язаний сплатити йому три проценти річних та індекс інфляції за час прострочення з 14.12.2019 по 11.12.2021, пеню у розмірі 0,1 відсотка неналежного переказу за кожен день з 14.12.2019 по 13.12.2020 (за 366 днів, тобто у межах спеціальної позовної давності).

2.Короткий зміст рішення суду

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені відмовлено повністю.

Суд мотивував своє рішення тим, що з моменту вчинення спірних транзакцій до набрання законної сили рішенням суду у справі № 404/1789/20 про зобов`язання Банку відновити залишок коштів на картковому рахунку позивача, тобто до 12.10.2021, обов`язку Банку повернути кошти позивачу не існувало. Після ж набрання рішенням суду законної сили, Банк у розумний строк добровільно виконав його, зарахувавши 11.11.2021 на клієнтський рахунок позивача кошти в сумі 4507,70 долара США.

З огляду на валюту виниклого у Банку на підставі рішення суду зобов`язання вимоги позивача про компенсацію інфляційних витрат є безпідставними.

Позивач не довів вини відповідача, а той, своєю чергою, вчинив всі необхідні дії щодо вчасного повернення коштів позивачу, тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені є безпідставними.

Крім того, суд звернув увагу, що наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум не містить відомостей про курс гривні до долара США, яким керувався позивач, здійснюючи обчислення, та не обґрунтував період за який ним здійснено нарахування.

Насамкінець суд виснував, що правовідносини сторін по справі, щодо яких виник спір, не пов`язані з порушенням прав споживача.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

У поданій до суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Пастух Вікторія Віталіївна, просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 у справі № 404/9144/21 та задовольнити його позовні вимоги до ПАТ АБ «Укргазбанк» повністю.

Апелянт не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим.

Зокрема, він вважає таким, що суперечить змісту ст. 1073 ЦК України висновок суду про те, що Банк не мав обов`язку повернути йому безпідставно списані з рахунку кошти до моменту набрання законної сили рішенням суду, яким Банк був зобов`язаний це зробити. Цей висновок суду, на думку апелянта, суперечить вимогам закону та рішенням судів першої та другої інстанції у справі № 404/1789/20.

Суд не врахував, що відповідач виконав рішення суду у справі № 404/1789/20 не негайно після набрання ним законної сили (12.10.2021), а майже через місяць - 11.11.2021.

Висновок суду про те, що правовідносини сторін не пов`язані з захистом прав споживачів є необґрунтованим та не відповідає нормам Закону України «Про захист прав споживачів».

Стосовно мотивів відхилення судом наданого позивачем розрахунку, апелянт вказав, що ним була надана суду детальна та достовірна інформація, підтверджена доказами, про суми списаних з його рахунку коштів, дати таких транзакцій, дату коли він повідомив про них Банк, а оскільки списання відбувалося не в доларах США, а в гривні, то й розрахунок виконаний ним у національній валюті України.

4.Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надійшов.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

5.Короткий зміст пояснень учасників справи, висловлених у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції

Апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Пастух В. В. підтримали апеляційну скаргу, надали усні пояснення суду. Зокрема, вони погодилися з аргументом відповідача про те, що Банк виконав своє зобов`язання із зарахування коштів на рахунок позивача в доларах США, а тому позивач не зазнав інфляційних втрат, але відмовлятися від позову або апеляційної скарги в цій частині позивач не бажає.

Представник відповідача ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги не визнав, надав суду усні пояснення на спростування доводів апелянта, зокрема вказав, що суд дійшов правильного висновку про те, що обов`язок перерахувати кошти позивачу виник у Банку на підставі рішення суду саме 12.10.2021, а не раніше. Причини виконання Банком свого обов`язку лише 11.11.2021 та наслідки затримки виконання прокоментувати не зміг. Просив відмовити у задоволенні скарги.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

17.12.2018 ОСОБА_1 уклав з ПАТ АБ «Укргазбанк» заяву-договір № 2018/І__С/191-005055 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», на виконання якого на його ім`я Банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 (депозитна картка РгоЗапас).

Станом на 13.12.2019 на особовому рахунку позивача по справі обліковувалися грошові кошти у сумі 4507,70 долара США.

13.12.2019 ОСОБА_1 виявив, що його номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який ним використовувався як фінансовий номер, заблокований.

З 13.12.2019 по 14.12.2019 з особового рахунка ОСОБА_1 неналежним платником ініційовано перекази 14 переказів коштів на суму 105234,58 грн.

За цим фактом Кропивницьким ВП ГУ НП в Кіровоградській області було розпочате кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0009317 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у якому ОСОБА_1 визнано потерпілим. Розслідування не завершене.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград у справа № 404/1789/20 від 12.04.2021, з врахування ухвали від 19 квітня 2021 року, яке набрало законної сили 12.10.2021, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, а ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» зобов`язано відновити залишок коштів у сумі 4507,70 доларів США на його картковому рахунку в ПАТ КБ «Укиргазбанк» згідно заяви-договору № 2018/1 С/191-005 05 5 від 17.12.2018 до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 13.12.2019 по 14.12.2019 включно, тобто станом на 23:59 12.12.2019.

11.11.2021 ПАТ АБ «Укиргазбанк» зарахував на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 4507,70 долара США, якими останній отримав 12.11.2021.

7.Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скаргиза наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не у всіх частинах відповідає зазначеним нормам закону, а томувимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Норми права та акти законодавства, які підлягають застосуванню

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до преамбули чинного на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі Закон № 2346-ІІІ) цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі платіжних систем) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайт) за платіжними системами.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2346-ІІІ у ньому терміни вживаються у такому значенні, зокрема:

держатель електронного платіжного засобу фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для переказу коштів з власного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу;

електронний платіжний засіб платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ;

ініціатор особа, яка на законних підставах ініціює переказ коштів шляхом формування та/або подання відповідного документа на переказ або використання електронного платіжного засобу;

користувач платіжної системи (далі користувач) юридична або фізична особа, якій надається послуга платіжної системи щодо виконання переказу коштів учасником платіжної системи;

переказ коштів рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатором та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Відповідно до п. 14.17. ст. 14 Закону № 2346-ІІІ банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень скарг громадян.

Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу встановлені пунктом 37.2 статті 37 цього Закону.

Пунктом 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій, визначаються законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України (п. 13.1 ст. 13 Закону № 2346-ІІІ).

Зокрема, відповідно до п. 8 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, розробленого відповідно до ст. 13 і ст. 14 Закону № 2346-ІІІ та затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Верховний Суд України у постанові від 13.05.2015 у справі № 6-71цс15 сформулював правовий висновок щодо застосування норм Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», а саме: «[…] банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції»

Такий висновок підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 202/10128/14, від 13.09.2019 у справі № 501/4443/14, від 20.11.2019 у справі № 577/4224/16, від 17.06.2021 у справі № 759/4025/19, від 16.08.2023 у справі № 176/1445/22 тощо.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Отже, цивільних прав та обов`язків виникають, зокрема, з таких підстав: договорів та інші правочинів; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

Суд першої інстанції встановив, що в іншій цивільній справі № 404/1789/20 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що з 13.12.2021 по 14.12.2021 було здійснено 14 неналежних переказів грошових коштів з особового рахунка ОСОБА_1 , який йому відкрив ПАТ АБ «Укргазбанк» та на якому обліковувалися його свисті кошти в сумі 4507,70 долара США, ініційованих не ОСОБА_1 , а іншою особою, внаслідок чого з рахунку були списані грошові кошти.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2021 у справі № 404/1789/20, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 12.10.2021, встановлено відсутність з боку ОСОБА_1 порушень у використанні платіжної системи та здійснення переказу коштів, а тому на підставі норми п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ зобов`язано ПАТ АБ «Укргазбанк» відновити залишок коштів у сумі 4507,70 долара США на картковому рахунку № НОМЕР_1 (депозитна картка РгоЗапас) в ПАТ КБ «Укргазбанк» ОСОБА_1 згідно заяви-договору № 2018/І__С/191-005055 від 17.12.2018 до того стану, в якому вони перебували перед виконанням операцій у період з 13.12. 2019 по 14.12.2019 включно, тобто станом на 23:59 12.12.2019.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).

Отже, рішення суду у справі № 404/1789/20 має преюдиційне значення для справи № 404/9144/21, яка переглядається в апеляційному порядку, а тому обов`язок ПАТ АБ «Укргазбанк» переказати на рахунок позивача по справі суму неналежного переказу за рахунок власних коштів не підлягає сумніву.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення пені, суд першої інстанції неправильно застосував норму права, яка була закріплена у чинному на час виникнення спірних правовідносинп. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ й передбачала право емітента не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу лише на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів.

Тобто, Законом встановлено строк виконання емітентом (відповідачем у справі, яка переглядається) обов`язку з повернення на рахунок відповідача у справі суми списаного неналежного переказу, який у будь-якому випадку не може перевищувати 90 календарних днів.

Крім того, Законом було передбачено, якщо неналежний переказ з рахунка неналежного платника неналежного переказу ініційований з вини ініціатора, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Таким чином, з огляду на те, що факт неналежного переказу з рахунка ОСОБА_1 , який був ініційований іншою невстановленою особою без вини позивача, що встановлено рішенням суду у справі № 404/1789/20, то ПАТ АБ «Укргазбанк» зобов`язаний був не лише переказати на рахунок позивача відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а й сплатити йому пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, тобто з 15.12.2019 по 10.11.2021, оскільки більший розмір пені не обумовлений укладеним між ними договором від 17.12.2018 № 2018/І__С/191-005055.

До того ж відповідно до першого речення п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ цей обов`язок Банк повинен був виконати по завершенню службового розслідування, тобто 27.02.2020 (в межах встановленого Законом дев`яностоденного строку), що підтверджується листом ПАТ АБ «Укргазбанк» від 27.02.2020 № 51202/202/2020, яким ОСОБА_1 повідомлено, що Банк отримав необхідну документацію і не вбачає підстав для подальшого розслідування та повернення грошових коштів (а. с. 19).

Та обставина, що в ході власного розслідування Банк не встановив підстав для повернення коштів не впливає на обов`язок Банку перед позивачем та строк виконання цього обов`язку, оскільки підстави його виникнення підтверджені рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2021 у справі № 404/1789/20, а строк виконання - п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що у відповідача обов`язок переказати грошові кошти в сумі несанкціонованого переказу виникли з рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.04.2021 у справі № 404/1789/20, яке набрало законної сили 12.10.2021 і виконане ним у розумний строк (впродовж місяця), не ґрунтується на нормах законодавства. Тобто, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Враховуючи, що з 27.02.2020 по 11.11.2021 відповідач не виконав своє грошове зобов`язання перед позивачем, передбачене п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України він зобов`язаний сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми так, як вказана стаття Кодексу розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України й інше не передбачено в спеціальних нормах, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Близький за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц.

При цьому, з огляду на те, що зобов`язання відповідача виражене в іноземній валюті доларах США, й виконане ним в цій валюті, суд першої інстанції правильно й обґрунтовано відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення індексу інфляції, який визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, а не іноземної валюти.

Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду щодо застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України до грошових зобов`язань в іноземній валюті, викладеному у постанові від 03.03.2021 у справі № 130/2604/18.

У зв`язку із цим оскаржуване рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення 14395,75 грн інфляційних втрат підлягає залишенню без змін.

Натомість рішення суду в частинах відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення пені та трьох процентів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Щодо розміру пені та процентів, які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі п. 37.2 ст. 37 Закону № 2346-ІІІ ОСОБА_1 має право вимагати стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» на свою користь пені у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу (4507,70 долара США) з 15.12.2019 по 10.11.2021.

Однак, з огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, а також те, що позивач заявив вимогу про стягнення пені у межах спеціальної позовної давності, тобто лише за 366 днів (а. с. 8), пеня підлягає стягненню за цей строк та в тій валюті, яку вказав позивач гривня України.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами позивача, що базою нарахування пені та трьох процентів річних має бути сума грошових коштів у національній валюті України, оскільки зобов`язання відповідача перед позивачем виражене в іноземній валюті - доларах США, тобто у валюті, в якій грошові кошти позивача обліковувалися на його клієнтському рахунку в Банку та які Банк йому повернув на виконання рішення суду.

Отже, розмір пені становить: 4507,07 х 0,1 : 100 х 366 = 1649,82 долара США, що за курсом Національного Банку України станом на день пред`явлення позову (1 долар США = 26,0575 грн) відповідає 42990,18 грн.

Проте, з урахуванням розміру вимоги позивача про пеню, стягненню підлягає 38515,86 грн.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України ОСОБА_1 має право стягнення з ПАТ АБ «Укргазбанк» на свою користь трьох процентів річних від простроченої суми за період з 27.02.2020 по 10.11.2021 (621 день): 4507,07 х 3 : 100 : 365 х 621 = 230 долара США, що у валюті позову становить 5995,05 грн.

9.Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Укргазбанк» про стягнення пені та трьох процентів річних ухвалене з порушенням норм матеріального права, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України, в ціи частинах воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Натомість в частині вирішення позовної вимоги про стягнення індексу інфляції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

10.Про судові витрати

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, згідно з п.п. «б» та «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду першої інстанції з позовом ОСОБА_1 судовий збір не сплатив, пославшись на те, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» він, як споживач, звільняється від сплати судового збору за позовом, що пов`язаний з порушенням його прав.

Суд першої інстанції погодився з цим доводом позивача та відкрив провадження у справі, а ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог відніс судовий збір на рахунок держави.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач не сплатив судовий збір з цієї ж підстави.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням ціни позову та змісту п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2270,00 грн, за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону 3405,00 грн, що сумарно становить 5675,00 грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції задовольняє вимоги позивача частково (частка становить від ціни позову), а тому, відповідно до п. ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4256,25 грн, решта 1418,75 грн підлягає компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат Пастух Вікторія Віталіївна, задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення пені та 3-х процентів річних скасувати і ухвалити в цих частинах нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (код юридичної особи у ЄДР 23697280) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) пеню у розмірі 38515,86 грн та три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання - 5995,05 грн, а всього 44510,91 грн.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про стягнення індексу інфляції залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (код юридичної особи у ЄДР 23697280) в дохід держави судовий збір в сумі 4256,25 грн.

Частину судового збору в сумі 1418,75 грн компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 13.06.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. М. Єгорова

О. І. Чельник