ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/17980/23

Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/752/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, -

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останньої на його користь:

- аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, на час навчання, але до досягнення 23 років, допустивши негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць;

- понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що сторони від шлюбу мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 досяг повноліття, але продовжує навчання на першому курсі денної форми навчання, за спеціальністю «051 Економіка» Національного університету «Чернігівська політехніка».

Зазначав, що він та ОСОБА_3 проживають разом, він самостійно займається вихованням сина, забезпечує його, підтримує та допомагає, у них сильний емоційний зв`язок, оскільки він приділяє увагу сину належним чином та повністю виконує свої батьківські обов`язки.

Указував, що відповідачка працездатна за віком та станом здоров`я, з початком повномасштабного вторгнення перебуває за межами України та стабільно отримує соціальну допомогу, тому має змогу фінансово підтримувати сина. При стабільному доході та всіх можливостях ОСОБА_2 , належним чином не виконує свої батьківські обов`язки, не допомагає старшому сину, майже не підтримує зв`язок з ним, не займається його вихованням.

Наголошував, що при визначенні суми аліментів виходив з того, що Деснянським районним судом м. Чернігова 21.11.2023 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання їх малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває за кордоном разом з відповідачкою.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15.03.2024 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісяця, на період його навчання в навчально-науковому інституті економіки Національного університету «Чернігівська політехніка» до 30.06.2027, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 11.12.2023.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 1 073 грн 60 коп. судового збору на користь держави.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в повному обсязі ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до неї про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм законодавства та принципів цивільно-процесуального судочинства, зокрема змагальності сторін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона має на утриманні малолітню доньку, перебуває тимчасово за кордоном у статусі « біженка », вимушена винаймати житло, на відміну від позивача, який мешкає у власній квартирі.

Заявниця зазначає, що вона не отримує соціальну допомогу, у зв`язку з новими правилами для біженців в Чеській Республіці, в соціальному житлі та допомозі їй було відмовлено, в результаті їй довелося розпочати офіційно підробляти для забезпечення її та малолітньої доньки житлом та харчуванням.

Щодо доходів позивача указує, що надані на підтвердження докази датуються до 2020 року, де розмір пенсії та доходу складає лише 7 123 грн, що дає хибне розуміння про його доходи та не відповідає дійсності, адже пенсія позивача на момент подачі позову складає 16 518 грн, також ОСОБА_1 має ФОП з доходом за неповний 3-4 квартал близько 1 000 000 грн. Уважає, що доходи позивача понад 1 000 000 грн є фактом відсутності у нього необхідності у допомозі.

Уважає, що судом помилково застосовано до спірних правовідносин ст. 191 СК України.

Наголошує, що судом першої інстанції проігноровано надані нею докази про те, що будь-яке зменшення її доходу позбавляє її з малолітньою донькою можливості винаймати житло, сплачувати комунальні послуги та харчування в Чеській Республіці перебуваючи у статусі «біженці».

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з обов`язку батьків утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання та дійшов висновку, що відповідачка може надавати таку матеріальну допомогу в розмірі 1/8 частини зі всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання або до досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8-10).

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 105975 від 07.12.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на 06.12.2023 у помешканні зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

Відповідно до довідки навчально-наукового інституту економіки Національного університету «Чернігівська політехніка» № 600/23-1163 від 07.12.2023 ОСОБА_3 дійсно навчається на 1 курсі у зазначеному навчальному закладі на денній формі навчання за договором, початок навчання 01.09.2023 - закінчення навчання 30.06.2027 (а.с. 13).

Згідно з договором про надання освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою № 667 від 18.08.2023 Національний університет «Чернігівська політехніка» та ОСОБА_1 для ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклали цей договір, предметом якого відповідно до п. 1.1 є надання освітньої послуги (а.с. 14). Відповідно до п. 5.1, 5.2 Договору розмір плати за надання освітньої послуги у повному обсязі встановлюється в національній валюті. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 116 880 грн.

05.02.2024 ОСОБА_3 звернувся до ректора Національного університету «Чернігівська політехніка» із заявою, в якій у зв`язку з важким матеріальним становищем просив дозволити вносити плату за 2-й семестр 2023-2024 н.р. по частинам, що є додатком до договору п. 5.7 про надання освітніх послуг (а.с. 65).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.11.2023 (справа № 750/16811/23) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.11.2023 та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19).

На підтвердження матеріального становища ОСОБА_1 матеріали справи містять:

1. Довідку форми ОК-7 Пенсійного фонду України від 05.12.2023 відповідно до якої сума фактичного заробітку/доходу ОСОБА_1 становить:

- за 2014 рік - 9456,89 грн;

- за 2015 рік - 17 763,25 грн;

- за 2019 рік - 18 017 грн;

- за 2020 рік - 18 983 грн (а.с. 16).

2. Довідку форми ОК-5 Пенсійного фонду України від 05.12.2023 відповідно до якої сума заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_1 становила:

- за 2014 рік - 9456,89 грн;

- за 2015 рік - 17 763,25 грн;

- за 2019 рік - 29 106 грн;

- за 2020 рік - 37 784 грн (а.с. 17-18).

3. Інформацію щодо ФОП ОСОБА_1 , згідно якої позивач є ФОП 3-ї групи по ставці 5% з 20.07.2023 (а.с. 15).

4. Відповідь Пенсійного фонду України на запит Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 194661159 від 06.03.2024, згідно з якою розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.03.2024 становив 16 518,82 грн (а.с. 159, 175 зворот).

5. Відповідь Державної податкової служби України на запит Центрального відділу ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 194139072 від 02.03.2024, згідно з якою сума нарахованого доходу ОСОБА_1 за 3-4 квартал 2023 року становить 1 018 849 грн (а.с. 159 зворот - 162, 172-175).

На підтвердження матеріального становища ОСОБА_2 матеріали справи містять:

1. Виписку з Єдиного державного реєстру ЮО, ФОП та громадських формувань від 04.01.2022, відповідно до якої ОСОБА_2 з 01.02.2019 зареєстрована як ФОП (а.с. 61-63).

2. Реєстр операцій в Акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк» по ФОП ОСОБА_2 за період з 19.12.2023 по 15.02.2024, де загальна сума її доходів становить 16 936,77 грн (а.с. 99).

ОСОБА_2 на підтвердження участі в утриманні сина надала копію страхового полісу № 100606387 від 11.06.2018, відповідно до якого вона застрахувала ОСОБА_3 та докази його оплати (а.с. 82-85).

З 24.03.2023 ОСОБА_2 перебуває за кордоном, що підтверджується копією її закордонного паспорту (а.с. 81).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Ураховуючи, що відповідачка ОСОБА_2 є працездатною особою, яка може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісяця на період його навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Суд першої інстанції врахував матеріальний стан відповідачки, наявність у неї малолітньої дитини, а тому правомірно зменшив суму, яку просив позивач з 1/4 до 1/8 частини усіх видів доходу (заробітку). Таким чином посилання відповідачки на те, що розмір аліментів на сина, який продовжує навчання не можуть бути таким, як на неповнолітню дочку, не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд не може оцінити докази, надані відповідачкою на підтвердження її матеріального становища, з огляду на яке, за її твердженням, позивачка не має можливості надавати допомогу сину (а.с. 86-98), так як документи складені іноземною мовою, відсутній їх офіційний переклад.

Матеріалами справи підтверджується наявність у ОСОБА_2 доходу від зайняття підприємницькою діяльністю в Україні, крім того, сама відповідачка стверджує, що вона працевлаштована у Чеській Республіці, що підтверджує можливість надання допомоги сину, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що доходи ОСОБА_1 свідчать про відсутність у нього необхідності у допомозі з огляду на те, що сімейним законодавством України передбачений рівний обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги дитині, яка продовжує навчання, а тому встановивши спроможність ОСОБА_2 її надавати суд не повинен враховувати доходи позивача.

Хибним є посилання відповідачки на помилкове застосування судом до спірних правовідносин ст. 191 СК України, оскільки згідно із ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Ураховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються учасники справи, як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко