РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мартьянової С.М.

при секретарі - Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові в окремому проваджені цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду з заявою та просила встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме те, що вона - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2016 року та до 21.01.2014 року проживала однією сім`єю і вела спільне господарство із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявниця - ОСОБА_1 (дівоче прізвище - ОСОБА_1 ), з 2016 року фактично проживала та вела спільне господарство із ОСОБА_2 .

Також ще за життя ОСОБА_2 , за зверненням останньої, ЛКП «Магістральне» склало акт обстеження по місцю проживання від 05.10.2023 № 73, за змістом якого констатувало факт їх із ОСОБА_2 фактичного спільного проживання та ведення спільного господарство.

Такий акт був необхідний для подання в органи соціального забезпечення для оформлення офіційного догляду, проте в подальшому ОСОБА_2 захворіла, а невдовзі померла у лікарні, у зв`язку з цим не змогла бути завершена зазначена процедура.

Від так після смерті ОСОБА_2 наприкінці січня 2024 року відкрилася спадщина по її смерті.

Інших спадкоємців, окрім заявниці у померлої не було, отже вона звернулася із заявою про відкриття спадщини.

Спадкова справа по смерті ОСОБА_2 заведена у П`ятій Львівській державній нотаріальній конторі за № 72391553.

Спадкування заявниця здійснює в порядку ст. 1264 ЦК України, відповідно до якої у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини, оскільки я дійсно фактично проживала із померлою однією сім`єю більше п`яти років до часу її смерті.

При цьому нотаріус роз`яснила заявниці, що хоча факт нашого із померлою проживання однією сім`єю документально підтверджений, відповідно до положень глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» факт спільного проживання та ведення спільного господарства із спадкодавцем має бути підтверджений рішенням суду про встановлення відповідних обставин та надала мені листа від 19.08.2024 за № 989/02-14/4 про відмову в оформленні спадщини.

Тому для належного підтвердження факту проживання однією сім?єю з ОСОБА_2 заявниця вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 03.09.2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами окремого провадження. Призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 18.09.2024 року витребувано з П`ятої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи №218/2014 заведеної 03 травня 2024 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер у спадковому реєстрі 72391553.

Представник заявниці в судовому засіданні надав заяву, відповідно до якої заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Від заінтересованої особи - П`ятої Львівської державної нотаріальної контори надійшла заява в якій просили суд розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно з роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до частини 2 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно з вимогами частини 4 статті 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали за адресою АДРЕСА_1 з 2016 року по день смерті ОСОБА_2 , що підтверджується актом №73 ЛКП «Магістральне» від 05.10.2023, та актом №58 ЛКП «Магістральне» від 15.08.2024.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 22.02.2024 року.

Заявниця звернулася до П`ятої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 .

19.08.2024 року державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори - ОСОБА_1 надано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до ст. 1264 ЦК України факт проживання однією сім`єю підлягає встановленню відповідно до положень Глави 6 Цивільного процесуального кодексу України, зокрема згідно з першою частиною статті 256 зазначеного кодексу встановленню підлягають факти родинних зв`язків між особами, перебування на утриманні, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він є хресним сином ОСОБА_1 (заявниці), ОСОБА_2 знає через те, що та близько спілкувалась з ОСОБА_1 , та остання доглядала за тіткою, спільно проживали. Коли ОСОБА_1 була відсутня у місті, вона просила завести до ОСОБА_2 продукти, покормити кота. На час смерті ОСОБА_2 заявниця перебувала за кордоном у зв`язку із лікуванням, проте просила свідка забрати тітку з моргу і поховати її.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

У пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» було роз`яснено, що при вирішенні спору про право па спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю, складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні статті 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З огляду на наведене, враховуючи, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_2 необхідне для оформлення спадщини після смерті останньої, беручи до уваги відсутність можливості в інший спосіб довести даний факт, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 з 2016 року по день смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись статтями 77, 81, 82, 89, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2016 року до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Чупринки, 69.

Суддя Мартьянова С.М.