Справа № 643/6269/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В.

за участю секретаря судового засідання Соломонової К.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянув у м. Харкові в порядку позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 5 600 доларів США в рахунок повернення боргу за договором позики та сплачений судовий збір.

Позовна заява мотивована неналежним виконання відповідачем свого зобов`язання із своєчасного повернення боргу.

Виклад позиції відповідача

У судовому засіданні відповідач надав усні пояснення, відповідно до яких заперечував факт того, що він брав у ОСОБА_1 у борг кошти у розмірі 5 600 доларів США. При цьому визнав факт написання розписки від 23.02.2023, однак зазначав, що написав її під впливом позивача та інших осіб. На його переконання дрібний текст у розписці про зобов`язання передати автомобіль позивачу у разі невиконання зобов`язання свідчить про вплив на нього під час написання вказаної розписки.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 15.07.2024 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.09.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд задовольнив клопотання відповідача про виклик та допит свідка. У судовому засіданні 19.09.2024 було встановлено особу свідка, встановлено відсутність обставин, які б перешкоджали його допиту і приведено до присяги відповідно до статті 230 ЦПК України.

Допитаний свідок ОСОБА_3 зазначив, що в день написання розписки ОСОБА_2 (23.02.2023) останній приїхав в розпорядження частини, в якій відповідач проходить військову службу, перебував у нестабільному психологічному стані (стані стресу) та повідоми, що його змусили написати розписку, при цьому грошей у борг ОСОБА_2 не брав.

Також у судовому засіданні було досліджено оригінал розписки від 23.02.2023, яку надав позивач для огляду. Зміст оригіналу розписки повністю відповідає копії, долученій до матеріалів справи. Віповідач у судовому засіданні підтвердив, що така розписка написана ним.

У судовому засіданні було оголошено перерву до 03.10.2024.

03.10.2024 у судовое засідання з`явились сторони справи.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини, встановлені судом

23.02.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив розписку на користь ОСОБА_1 , відповідно до якої ОСОБА_2 взяв у борг суму 5 600 доларів США та зобов`язується повернути їх у строк до 23.04.2023. У випадку не повернення зобов`язується віддати своє авто Hundai Accent, яка в його власності (а.с.3).

Відповідно до тексту розписки: "Я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що мешкаю в АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 6313, 18.02.2016, ПН 36552085, даю цю розписку ОСОБА_1 в тому, що я взяв у борг суму 5 600 доларів США та зобов`язуюсь повернути їх у строк до 23.04.2023. У випадку неповернення зобов`язуюсь віддати своє авто Hundai Accent, яка в моїй власності". Дата складання розписки 23.02.2023. Розписка містить підпис відповідача та його прізвище і ініціали.

Факт написання розписки власноручно ОСОБА_2 визнав у судовому засіданні.

На момент розгляду справи оригінал розписки перебував у позивача - ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Тлумачення ст. 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.201 у справі № 464/3790/16-ц сформовано висновок, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, що підтверджується складеною відповідачем розпискою від 23.02.2023, яка містить зобов`язання останнього повернути надані кошти та підтвердження того, що він отримав кошти 23.02.2023. Наведене підтверджує наявність боргового зобов`язання у відповідача перед позивачем.

Щодо показань свідка, суд зазначає таке.

Свідок підтвердив, що ОСОБА_2 23.02.2023 перебував у нестабільному психологічному стані (стані стресу), а про обставини справи, а саме: факт отримання (неотримання) грошей у борг та факту написання розписки відповідачем свідок обізнаний зі слів самого відповідача, який є зацікавленою особою у цьому провадженні.

Відповідно до статті 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

Суд зазначає, що вказані показання свідка не можуть бути допустимим доказ, оскільки останній не був безпосередньо присутнім під час написання розписки та передання / непередання грошових коштів, про вказані обставини йому відомо зі слів відповідача. Показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами ЦПК України.

При цьому суд зазначає, що відповідач не звертався до правоохоронних органів щодо вчинення правопорушення стосовно нього, зокрема, вчинення тиску (впливу) на нього під час написання розписки, вимагання коштів, тощо. Наведене підтвердив відповідач у судовому засіданні. А тому у суду відсутні будь-які докази на підтвердження факту вчинення тиску відносно ОСОБА_2 під час написання розписки. Одніє лише усні пояснення відповідача у справі, який є зацікавленою особою, не може підтверджувати написання розписки під впливом.

Крім того відповідач відповідно до статті 49 ЦПК України не був обмежений в праві звернутися із зустрічним позовом щодо оскарження правочину.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У постанові Верховного Суду від 19.12.2018 у справі № 544/174/17 зроблено висновок щодо застосування положень статті 545 ЦК України і вказано, що у статті 545 ЦК України передбачено презумпцію належності виконання обов`язку боржником, оскільки наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. І навпаки, якщо борговий документ перебуває у кредитора, то це свідчить про неналежне виконання або невиконання боржником його обов`язку.

У судовому засіданні позивачем було надано для огляду оригінал розписки від 23.02.2023, що підтверджує перебування боргового документа у позивача, відповідно свідчить про невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення боргу. Матеріали справи не містять доказів виконання ОСОБА_2 боргового зобов`язання.

Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про доведеність позивачем заявлених вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню 5 600 США в рахунок повернення боргу за договором позики.

Висновки за результатами розгляду заяви

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 49, 141, 223, 263-265, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) суму заборгованості за договором позики у розмірі 5 600 (п`ять тисяч шістсот) доларів США.

3. Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 2 258 (дві тисячі двісті п`ятдесят вісім) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07.10.2024.

Суддя Роман ВІТЮК