Дата документу 02.10.2024 Справа № 333/7290/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7290/23 Головуючий у 1-й інстанції: Тучков С.С.
Провадження № 22-ц/807/1407/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Железняка Віктора Кузьмича на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про захист прав споживачів в порядку надання житлових послуг по утриманню будинку,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк В.К. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та є співвласником зазначеного багатоквартирного житлового будинку.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 року ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», починаючи з 01.11.2017 року обслуговує багатоквартирні будинки в Олександрівському, Хортицькому районах, Південному мікрорайоні та Правобережній частині Дніпровського району.

Позивач зазначає, що не має заборгованості перед Управителем по оплаті житлової послуги: утримання будинку. Між тим, Управитель не виконує перед споживачем належним чином умови Договору, а саме: не надає належним чином житлову послугу щодо утримання спільного майна - сходових клітин та входу до під`їзду № НОМЕР_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Також зазначає, що сходові клітини під`їзду № НОМЕР_1 потребують невідкладеного поточного ремонту: штукатурки заглибин та щілин, побілки та фарбування стелі й стін, фарбування перил, віконних рам та інших металевих елементів під`їзду. Неодноразові звернення до ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» з приводу поточного ремонту під`їзду № 3 протягом останніх кількох років ігноруються. Управитель аргументує відмову від проведення поточного ремонту тим, що значна частина співвласників житлового будинку не сплачує за житлові послуги, внаслідок чого ремонт не проводиться.

За захистом своїх прав позивач змушений звернутися до суду.

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що внаслідок умисного та цілеспрямованого невиконання Управителем належним чином своїх обов`язків щодо утримання під`їзду № НОМЕР_1 в технічно справному та санітарно-гігієнічному стані в період з вересня 2017 року до часу подачі позову, йому, як споживачу, заподіяно моральну шкоду.

Так, щоденно неодноразово протягом 6-ти років він, споживач, користується сходовими клітками в під`їзді. І щоразу змушений споглядати на абсолютну антисанітарію і розруху в під`їзді; усвідомлювати, що виходячи за межі своєї гарно та зі смаком відремонтованої квартири, він, лікар за професією, переміщується в середовище, прийнятне тільки для ізгоїв і неприйнятне для нормальної людини.

Це впливає на його моральний стан, і, як наслідок, на його самопочуття, активність в роботі, виконання професійних обов`язків; це принижує його честь та гідність, завдає душевних страждань і переживань.

Споживач неодноразово виїжджав за кордон і споглядав, в т.ч. житлові умови, в яких живуть європейці та американці середнього класу, і з сумом усвідомлював, що умови їх проживання незрівняні з його умовами (зі станом під`їзду № 3). Дочка споживача мешкає в Канаді і регулярно приїжджає до батьків та кожного разу жахається стану під`їзду № НОМЕР_1 , запевняє, що не можна жити в таких умовах роками і треба позиватись до Управителя.

Ганебний стан під`їзду № 3 спричиняє позивачу значні моральні страждання і переживання, позбавляє віри в дієвість законів та договорів, доводить, що Управитель нічого не робить для покращання житлових умов.

Розмір заподіяної моральної шкоди позивач визначив в сумі 60 000 грн. (за кожен рік по 10 000 грн., а за кожен день по 27,00 грн.).

Посилаючись на зазначені обставини, представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк В.К. просив суд:

1.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» в строк 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили вчинити наступні дії в під`їзді № НОМЕР_1 багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 :

- залити бетоном чи цементним розчином приямок та вирівняти майданчик перед вхідними дверима до під`їзду;

- замінити металеву опору, яка утримує залізобетонну плиту перекриття над входом до під`їзду;

- вирівняти заглибини та пофарбувати фасад будинку навколо входу до під`їзду;

- здійснити поточний ремонт сходових кліток під`їзду: вирівняти заглибини і прибрати щілини на підлозі, стінах та стелі; здійснити побілку стелі та побілку і фарбування стін; фарбування віконних рам, перил та інших металевих елементів.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 60 000 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу, на проведення судової експертизи та інші судові витрати при їх наявності згідно наданих платіжних документів.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» про захист прав споживачів в порядку надання житлових послуг по утриманню будинку задоволено частково.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» в строк 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили вчинити наступні дії в під`їзді № 3 багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 :

- залити бетоном чи цементним розчином приямок та вирівняти майданчик перед вхідними дверима до під`їзду;

- замінити металеву опору, яка утримує залізобетону плиту перекриття над входом до під`їзду;

- вирівняти заглибини та пофарбувати фасад будинку навколо входу до під`їзду;

- здійснити поточний ремонт сходових кліток під`їзду: вирівняти заглибини і прибрати щілини на підлозі, стінах та стелі; здійснити побілку стелі та побілку і фарбування стін; фарбування віконних рам, перил та інших металевих елементів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 гривні 60 копійок.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2024 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 500,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним заочним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., представник ОСОБА_1 - адвокат Железняк В.К. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ „Місто для людей Запоріжжя" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд проігнорував приписи Закону України «Про захист прав споживачів», який є не загальним законом, як помилково вважає суд, а є спеціальним законом і передбачає стягнення моральної шкоди (в статті 22). Також місцевий суд проігнорував висновки Верховного Суду про те, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Вважає, що висновок суду, що споживачу не заподіяно моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності Управителя і доказів завдання моральної шкоди не надано, є помилковим. Саме умисне та цілеспрямоване невиконання належним чином Управителем своїх обов`язків щодо утримання під`їзду № НОМЕР_1 в технічно справному та санітарно-гігієнічному стані в період з вересня 2017 року до теперішнього часу спричинило заподіяння споживачу моральної шкоди.

Зауважує, що суду були надані належні докази (фотокартки під`їзду) протиправної бездіяльності Управителя та докази наслідків такої бездіяльності: розрухи та антисанітарії в під`їзді № НОМЕР_1 житлового будинку по АДРЕСА_2 . Очевидно, що навіть людина з незначним рівнем інтелекту та ознаками моральних принципів, і навіть без вищої освіти розуміє, що жити в умовах стану під`їзду № 3 неможливо, що подібні умови проживання жахливі і недопустимі, та заподіюють споживачу і іншим мешканцям під`їзду щоденно значну моральну шкоду, принижують їх честь та людську гідність, завдають душевні страждання і переживання.

Також акцентує увага, що значна заборгованість за комунальні послуги співвласників багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , перед Управителем (докази наявності якої у справі відсутні) не дає підстави суду не стягувати з Управителя на користь споживача заподіяну моральну шкоду.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

За нормами ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Учасники справи, будучи належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явилися. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Железняк В.К. надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі та без участі ОСОБА_1 . Представник ТОВ „Місто для людей Запоріжжя" про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову в частині вимог про стягнення моральної шкоди, суд виходив із того, що Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини щодо відшкодування шкоди споживачеві таких послуг, не передбачено право на відшкодування моральної шкоди, а тільки відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Крім того, належних доказів того, що неналежне утримання стану під`їзду Управителем спричинило моральну шкоду позивачеві, не надано, і не доведено належними доказами наявність причинного зв`язку між занедбаним станом під`їзду із моральним станом, що в подальшому негативно відображається на самопочутті, активності в роботі, виконанні професійних обов`язків, принижує честь та гідність. Позивачем не надано належних і беззаперечних доказів як наявності такої шкоди, так і її розміру Також, суд врахував той факт, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , мають значну заборгованість за комунальні послуги, які надаються відповідачем.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 .

Управителем багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з 01.11.2017 року визначено ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», з яким укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06.09.2017 року. Сторонами у зазначеному договорі є співвласники багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від імені яких діяв заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів Бородай О.М., та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя».

Відповідно до пункту 1 Договору від 06.09.2017 року, укладеного між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», останній як Управитель зобов`язався надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинковій територіях (далі - об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі - мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі - послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника.

Згідно п. 10 зазначеного Договору визначено перелік зобов`язань Управителя перед співвласниками багатоквартирного будинку, до яких входять зокрема: надавати послуги відповідно до вимог правил утримання будинку, у тому числі: планувати заходи щодо збереження і сталого функціонування об`єкта та організувати надання його мешканцям житлово-комунальних послуг відповідно до стандартів, нормативів, норм, порядків і правил; забезпечувати належну експлуатацію та утримання об`єкта відповідно до його цільового призначення і здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир та приміщень такого об`єкта; вживати в установлений законодавством строк заходів до ліквідації аварійних ситуацій та усунення порушень якості послуг; забезпечувати своєчасну підготовку об`єкта та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Відповідно до п. 11 вказаного Договору визначено перелік прав якими наділено Управителя.

Позивач в підтвердження відсутності заборгованості перед ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» надав розрахунок на оплату житлово-комунальних послуг за липень 2023 року, з якого вбачається відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед Управителем.

Як вбачається з відповіді на звернення від 12.10.2023 року №705988 на ім`я ОСОБА_2 як співвласника багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_4 , ТОВ «Місто для людей Запоріжжя», як управитель будинку, наразі вимушений обмежувати виконання планових ремонтних робіт у зв`язку з великою заборгованістю співвласників багатоповерхового будинку з оплати житлово-комунальних послуг. Зазначені роботи перевищують суму коштів, нарахованих та сплачених мешканцями будинку по АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої та пункту 9 частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин).

Згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Стаття 1167 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням прав власності, передбачено також частиною третьою статті 386 ЦК України.

Відповідно до статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон про захист прав споживачів)).

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

У спорах про захист прав споживачів відшкодування моральної шкоди прямо встановлено спеціальним законом, який регулює відносини у сфері захисту прав споживачів.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону про захист прав споживачів передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону про захист прав споживачів при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Отже, враховуючи вище наведене, фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав.

Щодо розміру відшкодування моральної шкоди, то за загальним правилом суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань, зокрема душевних, яких зазнав позивач, характеру немайнових утрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, аніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодовувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної школи не є (і не може бити) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, рішення ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

З урахуванням обставин і характеру заподіяння шкоди ОСОБА_1 , тривалості моральних страждань позивача внаслідок бездіяльності відповідача, враховуючи час та зусилля, які потрібні для відновлення попереднього стану, вимушені зміни у його житті, глибину його душевних та психічних страждань, порушення нормального ритму життя, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки такий розмір моральної шкоди відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

За таких обставин доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Железняк В.К. частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній ним частині на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Железняка Віктора Кузьмича задовольнити частково.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 квітня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Запоріжжя» (ЄРДПОУ 41279924) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалось, тому апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А. Онищенко

О.З. Поляков