Єдиний унікальний номер 725/730/24
Номер провадження 2/725/143/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2024 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Демчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (бульвар Лесі Українки,26, офіс 407 м.Київ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаними вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 15.09.2022 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (creditkasa.сom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1086-4113.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав відповідачці кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 16800грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Разом з тим, відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку із чим у неї станом на 08.01.2024 виникла заборгованість у розмірі 152 100грн., з яких: 16000грн. прострочена заборгованість за кредитом; 136100грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

При цьому Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списано заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 68100грн.

За таких обставин просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 84000грн. (16000грн. прострочена заборгованість за кредитом; 68000грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами), а також 2422,40грн. сплаченого судового збору.

24 квітня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила у задоволені позову відмовити.

Зазначила, що позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем не підтверджено належними доказами зазначену у позові заборгованість за кредитним договором, яка, нібито, виникла у неї. Зокрема не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки та ін.), розміру відсоткової ставки.

Крім того, Договір про відкриття кредитної лінії №1086-4113 від 15.09.2022, укладений між нею та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» порушує її права, як споживача, та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів, оскільки позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно і отримання нею Умов та Правил надання банківських послуг, Памятки клієнта і Тарифів, щоб у сукупності із Заявою, свідчило про укладання у належній формі договору про надання банківських послуг.

Також вважає, що нарахована позивачем пеня значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що у свою чергу грубо порушує вимоги ЗУ «Про споживче кредитування».

Зазначає, що дії учасників цивільних правовідносин, у даному випадку ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору, що не було дотримано позивачем.

Просила у задоволені позову відмовити.

Розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи.

Представник позивача ОСОБА_2 надав до матеріалів позову заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав.

Відповідачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи, призначеної на 30.04.2024 у її відсутність (а.с.63). Про причини неявки у судове засідання, призначене на 09:00год. 05.06.2024 не повідомила та жодних заяв, клопотань до суду не подала.

У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 15 вересня 2022 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та ОСОБА_1 , за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1086-4113 (а.с.12-17).

Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Порзичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом у порядку, передбаченому цим Договором (п.п.2.2 Договору).

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надав відповідачці ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 16800грн.; строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; знижена відсоткова ставка - 2,50 % в день; стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , уклавши договір №1086-4113 від 15.09.2022 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодилась з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідачки, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, ОСОБА_1 , підписавши Кредитний договір, шляхом введення одноразового ідентифікатора, була обізнана з його умовами, що виключає можливість їх неоднозначного трактування.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання, надавши кредит відповідачці, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1086-4113 від 15.09.2022 та листом АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LigPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 (а.с.8, 22-27).

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 у своєму відзиві не заперечувала факту укладення договору про відкриття кредитної лінії №1086-4113 від 15.09.2022 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та отримання кредитних коштів.

Більше того, згідно розрахунку заборгованості відповідачка здійснювала часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, чим вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.12.2020 (справа №127/23910/14-ц).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Разом з тим, відповідачка належним чином своїх зобов`язань за договором не виконала.

Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, у відповідачки ОСОБА_1 станом на 08.01.2024 виникла заборгованість у розмірі 152 100грн., з яких: 16000грн. прострочена заборгованість за кредитом; 136100грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с.10-11).

Втім із матеріалів позову вбачається, що Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг та частково списано заборгованість за нарахованими відсотками у сумі 68100грн.

За таких обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 84000грн. (16000грн. прострочена заборгованість за кредитом; 68000грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами).

Що стосується доводів відповідачки ОСОБА_1 з приводу несправедливого на надмірно завищеного розміру процентів за кредитним договором, то слід зазначити наступне.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до п.4.6. Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентнаставка 3,00 % за кожен день користування кредитом; пільгова процентна ставка 2,50% за кожен день користування кредитом.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Згідно з п.4.8 Договору, дата повернення кредиту 12.07.2023. Строк договору є рівним строку кредитування. В частині виконання зобов`язань Договір діє до повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Продовження Строку кредитування в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. Подовження Строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою Сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань Позичальника.

Варто зазначити, що відповідачем нараховано проценти за користування відповідачкою кредитними коштами виключно по 11.07.2023, тобто до спливу визначеного договором строку кредитування.

Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки процентів за користування кредитними коштами.

При цьому, суд не вбачає підстав вважати, що виписка (інформація) за укладеним договором є неналежним доказом, оскільки вона характеризується органічним зв`язком процесуальної форми засобів доказування та законності отримання інформації про факт, який має значення для справи, а саме, погашення позичальником кредитних коштів, нарахування відсотків та наявність заборгованості за кредитом.

Поряд з цим відповідачкою до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідвідачки з приводу того, що Договір про відкриття кредитної лінії №1086-4113 від 15.09.2022 порушує її права, як споживача, та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів, оскільки позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та отримання нею Умов та Правил надання банківських послуг, Памятки клієнта і Тарифів.

Розділом 10 Договору передбачено, що цей Договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови Договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтверджує, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця https://creditkasa.com.ua, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватися Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Позичальник даним підтверджує, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.ст. 9,25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансових послу без нав`язування її придбання.

У даному випадку сторами досягнуто домовленості про сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір відсоткової ставки у Договорі про відкриття кредитної лінії №1086-4113 від 15.09.2022, який безпосередньо підписаний відповідачкою, що свідчить про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З урахуванням вказаного, у суду наявні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , ТОВ «Укр Кредит Фінанс» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими позивач.

Крім того, відповідачка не зверталась до суду із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Також необґрунтованими є доводи відповідачки щодо неправомірного нарахування позивачем пені, яка перевищує розмір заборгованості за кредитним договором.

З цього приводу суд вважає зазначити наступне:

Так, ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В той же час, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Під неустойкою (штрафом, пенею) закон розуміє грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Таким чином, відсотки за користування кредитом та пеня є різними правови нормами. По-друге, проценти є платою за користування чужими грошима. Пеня ж (як різновид неустойки) є засобом забезпечення виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не заявляло вимоги про стягнення пені з відповідачки за несвоєчасність сплати нею грошового зобов`язання, а тому вказані обставини не є предметом даного спору.

Відповідно до частин першої, п`ятої-шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, факт укладення між сторонами кредитного договору, наявність заборгованості у відповідачки за таким договором у зв`язку з невиконанням нею, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань підтверджується матеріалами справи.

Отже, установивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» позичальником не повернуті, суд приходить до висновку висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки,26, офіс 407 м.Київ, 01133) заборгованість за кредитним договором №1086-4113 від 15.09.2022 у розмірі 84000 (вісімдесят чотири тисячі)грн., а також судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві)грн. 40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич