ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/511/23
Провадження №2/362/272/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" вересня 2024 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Тельнової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В судове засідання сторони не з?явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, 25 вересня 2024 року позивач та представник відповідача подали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.215, 216).

Разом з тим, позивач у поданій 25 вересня 2024 року до суду заяві зазначила, що вона підтримує та просить задовольнити позов у частині матеріальної шкоди, а від моральної шкоди вона відмовляється (а.с.215).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд дослідивши заяву про відмову в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, дійшов висновку про прийняття відмови від позову в цій частині та закриття провадження по справі в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільного розпорядження предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог). Це право закріплено в ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України і може бути реалізовано на будь-якій стадії судового процесу.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Причини відмови від позову (всіх або частини позовних вимог), з урахуванням принципу диспозитивності, не повинні оцінюватися судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Виходячи з вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За таких обставин, враховуючи що відмова від позову є правом позивача, у суду відсутні підстави не прийняти відмову позивача від позову в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, тому зазначену заяву слід задовольнити, а провадження в цій частині у справі закрити.

Керуючись статтями 49, 206, 255, 256 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову в частині позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Прийняти відмову від позову в частині відшкодування моральної шкоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та в цій частині провадження по справі - закрити.

В іншій частині позовних вимог продовжити судовий розгляд.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали суду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко