Провадження № 2/522/2420/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Федчишеної Т. Ю.,

за участі секретаря судового засідання Глущенко Т. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири АДРЕСА_1 .

У квітні 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. із заявою про прийняття спадщини, однак листом від 13.07.2023 нотаріус йому повідомила, що згідно з відомостями з Державного речових прав на нерухоме майно наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою, вид обтяження арешт, підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси.

З відповіді Приморського районного суду м. Одеси йому стало відомо, що в 1997 році у провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним. За результатами розгляду цієї справи у задоволенні позову відмовлено, матеріали справи № 2-375/97 знищені, а в архіві суду зберігається лише оригінал рішення суду від 02.06.1997.

24.07.2023 представником позивача було отримано від Одеського державного нотаріального архіву відповідь № 1811/01-20 та копію ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997.

Зі змісту указаної відповіді слідує, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 про накладення арешту була винесена в рамках справи № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним.

Указує, що справа № 2-375/97 була розглянута Приморським районним судом м. Одеси та 02.06.1997 ухвалено рішення, яке учасниками справи не оскаржене та набрало законної сили, однак, при ухвалені рішення суд не скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 10.02.1997.

Станом на теперішній час наявність арешту на квартиру АДРЕСА_1 унеможливлює оформлення позивачем, який є єдиними спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 , своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину.

На підставі наведеного, просив скасувати арешт (архівний запис), накладений на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстрований 11.11.2008 15:59:38 за № 8176428, реєстратором: Перша одеська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала Приморського районного суду, б/н, 10.02.1997 (архівний номер: 3340291ODESSA1, Архівна дата: 04.03.1998, дата виникнення: 10.02.1997, № реєстра: 109-97, внутр. № 2C01192524EF2F2A4737).

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача адвокат Савін С. О. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача і його представника та просив позов задовольнити.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвокат Галюров М. Ю. подав до суду заяву про розгляд справи без участі третіх осіб та їхнього представника.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 указано, що у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 08.10.2024.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

З договору міни нерухомого майна № 96/1408 від 11.10.1996, зареєстрованого Одеською універсальною біржою «GIP» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 96/1408 від 11.10.1996 слідує, що ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_5 прийняла 347/1000 частини квартири загальною площею 44,9 кв. м., що складається з трьох кімнат житловою площею 34,6 кв. м. За заявою власника відчужується 1 кімната житловою площею 12, 0 кв. м., а також 347/1000 частка коридорів, 347/1000 частка кухні, 347/1000 частка туалету за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності ОСОБА_5 зареєстровано в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації за р.№ 1043 стор. 73 кн. 75 пр.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29.10.1996, виданого Управлінням житлово комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів та зареєстрованого за № 8-6760, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в рівних частках належить 653/1000 частин квартири АДРЕСА_1 , що складає 29,3 кв. м.

Відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16.06.2023 № 25946/04-04 станом на 31.12.2012 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване на: 347/1000 частин за ОСОБА_5 на підставі договору № 96/1408 міни нерухомого майна, зареєстрованого Одеською універсальною біржею GIP 11.10.1996. Реєстраційний запис зроблено 14.10.1996 за реєстровим номером 1043 у реєстровій книзі 75пр на сторінці 73; 653/1000 частин за ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськвиконкому Одеської міської Ради народних депутатів 29.10.1996 р.№ 8-6760. Реєстраційний запис зроблено 18.11.1996 за реєстровим 1043 у реєстровій книзі 202пр на сторінці 184.

З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338766177 від 11.07.2023 слідує, що 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765996 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 .

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765715 від 11.07.2023 653/3000 частки квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_5 .

З Витягу з Державного реєстру речових прав № 338765231 від 11.07.2023 слідує, що 347/1000 частки квартири АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності зареєстровано за ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 72045971 від 05.04.2023 слідує, що приватним нотаріусом Рибак С. О. відкрито спадкову справу № 70487496 у спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 5/2023, щодо майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом від 13.07.2023 № 9002-14 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на 1694/3000 частки квартири АДРЕСА_1 повідомила ОСОБА_1 , що згідно наданих ОСОБА_1 документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 334130137 від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в АДРЕСА_2 - вид обтяження арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси. Також повідомила, що у порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України 22.20.2012 № 296/5 (п.п.4.17 глави 10 Розділу ІІ) вказано: «Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту».

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, має навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 78 ЦПК України встановлює вимоги, згідно яких доказ вважається допустимим.

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 280/1356/16-ц (провадження № 61-18231св18) у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин належними і допустимими доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві зазначає, що на майно померлої ОСОБА_5 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси.

При цьому позивач не надає доказів у підтвердження зазначених обставин, а саме відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність такого обтяження на момент звернення до суду з даним позовом та підстав його реєстрації.

Натомість, позивач посилається лише на лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рибак С. О. від 13.07.2023 № 9002-14 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, в якому зазначено, що згідно наданих ОСОБА_1 документів та відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 334130137 від 31.05.2023) наявне обтяження № 8176428, зареєстроване 11.11.2008 реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою на квартиру в АДРЕСА_2 - вид обтяження арешт (архівний запис), підстава виникнення обтяження: ухвала б/н від 10.02.1997, суд Приморського району м. Одеси.

Позивач зазначає, що арешт на майно, яке належало померлій ОСОБА_5 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , накладено в рамках розгляду справи № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 у цій справі.

Відповідно до листа Приморського районного суду м. Одеси від 04.07.2023, у справі № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни недійсним 02.06.1997 ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. Також повідомлено, що матеріали справи № 2-375/97 знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. В архіві Приморського районного суду м. Одеси у збірнику знищених справ зберігається оригінал рішення суду від 02.06.1997 у справі № 2-375/97.

Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.1997 у справі № 2-375/1997 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору обміну недійсним, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та Одеської універсальної товарної біржі відмовлено.

Разом з тим, як слідує з ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997, у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання договору обміну нерухомого майна недійсним, накладено арешт на кімнату площею 12 м. кв. в комунальній квартирі АДРЕСА_1 . Заборонено будь-які дії з перепланування спірної кімнати, її відчуження, дарування, заповідання.

При цьому, матеріалами справи не підтверджено належними та допустимими доказами, що ухвала від 10.02.1997 була постановлена саме в рамках розгляду цивільної справи № 2-375/97, оскільки копія указаної ухвали не містить номера справи або інших відомостей, які б дозволяли беззаперечно встановити її належність до справи № 2-375/97.

Разом з тим, посилання позивача у позовній заяві на те, що згідно з відповіддю Одеського державного нотаріального архіву № 188/01-20 від 24.07.2023, ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.1997 про накладення арешту була винесена в рамках справи № 2-375/97 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання договору міни нерухомого майна недійсним, спростовується змістом указаної відповіді, в якій зазначено, що за інформацією матеріалів архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори, міститься ухвала Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10 лютого 1997 року, про накладення арешту на кімнату площею 12 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , за реєстровим № 109/97 від 20 лютого 1997 року. Відомості про зняття арешту в матеріалах справи відсутні.

При цьому, указана відповідь не містить відомостей щодо справи, в рамках якої така ухвала була постановлена.

Крім того, як слідує з відповіді Одеського державного нотаріального архіву № 188/01-20 від 24.07.2023, за інформацією матеріалів архівного фонду Першої одеської державної нотаріальної контори, міститься ухвала Приморського районного суду м. Одеси б/н від 10 лютого 1997 року, про накладення арешту на кімнату площею 12 кв. м. у комунальній квартирі АДРЕСА_1 , за реєстровим № 109/97 від 20 лютого 1997 року.

Однак, обтяження на майно спадкодавця, як зазначає позивач, зареєстроване реєстратором Першою Одеською державною нотаріальною конторою за № 8176428 лише 11.11.2008, що також не підтверджує, що арешт на майно було накладено в рамках справи № 2-375/97.

Указані обставини в сукупності унеможливлюють достеменно встановити, що арешт, про зняття якого просить позивач, був накладений саме в рамках справи № 2-375/97.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відтак, позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Судові витрати, понесені позивачем слід залишити за ним.

Керуючись ст. ст.10, 76, 141, 259, 260, 263-268, 274 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий ОВД Приморського РВК м. Одеси 03.06.1992;

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА