Справа № 212/9336/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ВЕЛЛФІН (далі ТОВ ВЕЛЛФІН) звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 01 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1664014 у електронній формі. За умовами вказаного договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти у сумі 5050 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 передбачено, що позика надається строком на 29 днів. Згідно п.1.5.1 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 0,95 % від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 0,95 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору. Позивачем у порядку встановленому п.1.4 договору про споживчий кредит на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики 5050 грн., тобто позивачем належним чином виконані умови договору про споживчий кредит, в той час відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість і станом на 10 вересня 2024 року у розмірі 15150 грн., з яких: 5050 грн. основний борг, 10100 грн. заборгованість по відсотках. Враховуючи викладене, просять стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 15150 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу надіслано копію ухвали про відкриття провадження, а копія позовної заяви з доданими до неї документами була направлена на адресу відповідача позивачем на виконання вимог абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України, проте відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв із запереченнями розгляду справи в порядку спрощеного провадження, а також клопотань про розгляд справи з викликом сторін, до суду не направляв.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01 вересня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 1664014 за умовами якого позикодавець надає позичальнику грошові кошти у позику у сумі 5050 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, зазначені у п.1.5 цього договору (а.с.21-26).

Строк позики за цим договором складає 29 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процетної ставки за договором про споживчий кредит (п.1.3 договору).

Згідно п.1.2 договору про споживчий кредит, позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця https://credittup.com.ua за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Строк позики та проценти за користування позикою за договором про споживчий кредит обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики, встановленого п.1.3 договору, розмір основних процентів складає 0,95 процентів від суми позики, але не менше ніж 50 грн. за перший день користування позикою, 0,95 процентів від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного в п.1.3 цього договору. При цьому, нарахування процентів проводиться в момент внесення позичальником коштів на поашення позики та належних на дату погашення платежів (п.1.5 договору).

Згідно п.1.7 договору про споживчий кредит, деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до п.1.5 договору та реальна річна процентна ставка зазначені у табілиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий крежит (додаток до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Сторонами також погоджено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком до договору, згідно якої загальна вартість кредиту складає 6443,30 грн., реальна річна процентна ставка складає 2047,01 % (а.с.26).

Згідно інформаційної довідки ТОВ Платежі Онлайн Вих. № 554/09 від 12 вересня 2024 року, ТОВ Платежі Онлайн, як технологічним оператором платіжних послуг повідомлено, що на сайті торговця через платіжний сервіс Platon була проведена успішна транзакція у сумі 5050 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітент якої SENS BANK (а.с.39).

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом норм ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів,їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст.625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу.

Наданими позивачем доказами підтверджено, що між ТОВ "ВЕЛЛФІН" та відповідачем укладено договір про споживчий кредит, який підписано відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ч.ч.6, 8 ст.11, ст.12 Закону України Про електронну комерцію.

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 1664014 від 01 вересня 2021 року у загальному розмірі 15150 грн., з яких: 5050 грн. залишок заборгованості за тілом кредиту, 10100 грн. залишок заборгованості за відсотками (а.с.27-38), проте позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості за відсотками саме у заявленому розмірі 10100 грн. Позивачем у наданому розрахунку заборгованості не вказано інформації щодо розміру застосованої відсоткової ставки, складових частин суми заборгованості за відсотками, а отже суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування відсотків, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно п.1.7 договору про споживчий кредит, деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості позики при нарахуванні основних процентів у відповідності до п.1.5 договору та реальна річна процентна ставка зазначені у табілиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий крежит (додаток до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.1.3 договору про споживчий кредит, строк позики за цим договором складає 29 днів, позика має бути повернута згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процетної ставки за договором про споживчий кредит.

Судом встановлено, що згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком до договору, строк кредитування становить 29 днів і відповідач зобов`язався повернути кредит у загальному розмірі 6443,30 грн., з яких 5050 грн. сума кредиту, 1393,30 грн. проценти за користування кредитом, а отже сторонами узгоджений розмір процентів за користування кредитними коштами в сумі 1393,30 грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, за наслідками розгляду справи, слід покласти на відповідача понесені позивачем витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних, що становитиме 1030,25 грн., виходячи з розрахунку (6443,30 грн. * 2422,40 грн. / 15150 грн.).

Керуючись ст.61 Конституції України, ст.ст.207, 526, 549, 625, 626, 628, 629, 634, 938, 639, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 279, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованість за договором про споживчий кредит № 1664014 від 01 вересня 2021 року у загальному розмірі 6443 (шість тисяч чотириста сорок три) гривні 30 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1030 (одна тисяча тридцять) гривень 25 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", , місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, буд. 48.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 листопада 2024 року.

Суддя: М.Д. Власенко