Провадження № 2-о/206/254/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

за участі секретаря Погребної А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в окремому провадженні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про встановлення факту самостійного виховання дитини,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2024 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла за підсудністю цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: служба у справах дітей Амур-нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 квітня 2024 року було відкрито провадження у цій справі.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2024 року провадження у справі було зупинено у зв`язку переглядом судового рішення у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання дитини, ( справа № 201/5972/22 провадження № 14-132цс23), у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2024 року провадження у цій справі було поновлено, призначено справу до судового розгляду.

Учасники провадження повторно в судове засідання не з`явилися.

Представник заявника - адвокат Філіповський В.В. подав заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника.

Представник заінтересованої особи причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право

в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає

в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

ОСОБА_1 просить встановити факт самостійного виховання ним дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, встановлення такого факту може мати негативні наслідки для матері дитини, потребує дослідження й врахування інтересів дитини.

З огляду на зазначене, вбачається, що ця справа пов`язана з вирішенням спору про право - зокрема, спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від виконання батьківських обов`язків, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження з врахуванням інтересів дитини.

Доведення факту самостійного виховання дитини батьком пов`язане

з встановленням обставин щодо невиконання матір`ю батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним з батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.

Такий факт одноосібного (самостійного) виховання дитини одним з батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки у такому випадку завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним з батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє

у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини необхідно залишити без розгляду, роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду із позовом в загальному порядку.

Керуючись ст.ст.293,315, 258,260,353, суд,-

У Х ВА Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради, про встановлення факту самостійного виховання дитини,- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Суддя І.П. Прінь