Справа № 302/1223/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

11.11.2024 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Повідайчика О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сита Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 30 січня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, спільне життя з яким не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї неможливо та суперечить інтересам позивачки та відповідача.

Позивачка з відповідачем не досягли згоди у питанні подальшого матеріального

утримання їх неповнолітньої дитини, що змушує її звернутися до суду і з позовною вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокатка Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомленої судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду 23.10.2024 року представником позивача адвокатом Гренджа В.Ю. подана заява, в якій вона просить проводити судовий розгляд за її відсутністю та без участі позивачки. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити за наведеними у позові підставами. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечують.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням відповідача шляхом надіслання SMS-повідомлення на на номер телефону, який зазначений в матеріалах справи (а.с.21,29), та розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду, відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.23,27), проте, будь-яких документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив проти позову ОСОБА_2 на адресу суду відповідачем не подано, жодних заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 суду не представлено.

Тому, відповідно до положень ст.281, ч.4 ст.223 ЦПК України, зі згоди сторони позивача, суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи 302/1223/24, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Суд встановив, що між сторонами 30 січня 2014 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, виданого 30 січня 2014 року, актовий запис №6, оригінал якого є в матеріалах справи.

Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положення про добровільність шлюбу встановлені також статтею 51 Конституції України.

З положень статті 112 СК України слідує, що суд, при вирішенні справи про розірвання шлюбу, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявності малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо один від одного, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх неповнолітній дитині.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до наступних висновків.

Неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року "Про виконавче провадження" стягнення не повинне перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", пункт 15 передбачає, що відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками домовленості про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно вимог ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. не є надмірним з точки зору звичайних, необхідних потреб неповнолітньої дитини та забезпечення рівня її життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Приймаючи до уваги обставини справи, те, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати дитині сприятливі умови для проживання та розвитку, також те, що неповнолітня дитина проживає з позивачкою ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, а враховуючи ті обставини, що на теперішній час будь-якої домовленості щодо порядку утримання неповнолітньої дитини сторони не дійшли, угоди про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати дитину та забезпечувати їх належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому суд вважає за необхідне заявлений позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, почавши стягнення з 26 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд визнав за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.133,141 ЦПК України, суд розподіляє судові витрати таким чином, а саме: відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 1211,20 грн. за пред`явлення до суду позову немайнового характеру (про розірвання шлюбу), які були понесені позивачкою та документально нею підтверджені відповідним платіжним документом.

Також, відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за пред`явлення до суду позову майнового характеру (про стягнення аліментів), розмір якого з 01.01.2024 року становить 1211,20 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пред`явлення до суду позову в частині стягнення аліментів, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі статей 105, 110, 112 СК України та керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141-142, 206, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 січня 2014 року виконкомом Колочавської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, актовий запис № 6 від 30 січня 2014 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) - аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі 4000 (чотири тисяч) гривень щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 26 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в розмірі - 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя: О. І. Повідайчик