Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

при секретарі Пижик В. О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про скасування арешту майна, третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, адвокат Дербін Д. О., звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_2 наявне обтяження в виді арешту нерухомого майна, реєстраційний № 9436528, зареєстрований 20.01.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 651691, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції. Зазначав, що 23.06.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 590041968 про надання кредиту в сумі 15000 грн. зі сплатою процентів строком повернення до 23.06.2011 р. 29 лютого 2012 року позивачка розірвала шлюб, а 14 вересня 2013 року вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , внаслідок чого змінила прізвище на ОСОБА_5 . Зауважувала, що нею було повністю погашено неданий їй банком кредит. Натомість, коли вона звернулась до приватного нотаріуса з приводу оформлення договору купівлі-продажу нерухомого майна виявилось, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відносно ОСОБА_2 наявний запис про обтяження № 9436528 на все нерухоме майно. На підставі відповіді Покровського відділу ДВС в м. Кривий Ріг від 23.07.2024 року вбачається, що надати інформацію щодо виконавчих проваджень та їх матеріалів не є можливим, оскільки відповідно до наказу від 25.12.2008 року «Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» та наказу від 07.06.2017 року № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», термін зберігання завершених виконавчих проваджень вже сплив. Отже, перебування за вказаних обставин під арештом належного ОСОБА_1 майна за відсутності на виконанні у виконавчій службі будь-яких виконавчих документів, яка на теперішній час не є стороною будь-якого виконавчого провадження, порушує право позивача на користування належним їй майном. Таким чином просив суд скасувати арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 9436528, зареєстрований 20.01.2010 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ № 651691, Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, відносно ОСОБА_2 .

Представник відповідача, ОСОБА_6 , подала суду відзив на позов, вказуючи, що наявні підстави для закриття провадження по справі, тому не визнавала позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Однак ухвалою суду від 12 листопада 2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника АТ «Сенс Банк» про закриття провадження по справі з позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про скасування арешту майна, третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ані позивачка, ОСОБА_1 , ані її представник, адвокат Дербін Д. О., до суду не з`явились, надавши заяву з проханням вирішити справу за їх відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник АТ «Сенс Банк», ОСОБА_6 , також до суду не з`явилась, надавши заяву з проханням вирішити справу за її відсутності, наполягаючи при цьому на закритті провадження по справі.

Представники третьої особи, Покровського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи повідомленими про наявність даного позову ОСОБА_1 , своїм правом на подання пояснень третьої особи на позов та на явку до суду не скористались, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином.

За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд встановив, що на підставі кредитного договору № 590041968 від 23.06.2008 року ОСОБА_7 були надані кредитні кошти ЗАТ «Альфа-Банк» в сумі 15000 грн. зі сплатою відсотків за їх використання та зі строком повернення кредиту з процентами до 23.06.2011 року.

Також встановлено, що відповідно до рішення суду від 29 лютого 2012 року, яке набуло чинності, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , внаслідок чого позивачці було залишено прізвище без змін.

При цьому на підставі свідоцтва про шлюб, актовий запис № 654 від 14 вересня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_3 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище ОСОБА_5 .

Натомість, суд також встановив, що на підставі інформації від 25.01.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на ОСОБА_2 зареєстровано 20 січня 2010 року обтяження № 9436528 про арешт всього нерухомого майна із забороною його відчуження на підставі постанови від 20.01.2010 року Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ, АЕ № 651691.

Однак за листом від 23.07.2024 року Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомив, що надати інформацію щодо виконавчого провадження АЕ № 651691, в рамках якого було накладено арешт на майно позивачки, або відомостей щодо інших виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 надати не є можливим, оскільки термін зберігання завершених виконавчих проваджень сплив.

Крім того за інформацією від 21 жовтня 2024 року з Єдиного реєстру боржників та Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні будь-які відомості про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно позивачки, ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ст. 41 Конституції України кожному гарантовано право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд при цьому вказує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так за змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак в разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 47 даного Закону, не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону, внаслідок чого на час повернення виконавчого листа стягувачу у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17 зазначено про те, що як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Також відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

В той же час 5 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження». Так за ч. 1, 2, п. 1 ч. 4 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, за матеріалами справи судом було встановлено, що з моменту завершення виконавчого провадження АЕ № 651691 відносно ОСОБА_1 минуло більше ніж три роки, внаслідок чого строки пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання сплинули.

Крім того представниками відповідача не було спростовано твердження ОСОБА_1 про те, що у неї відсутній борг перед АТ «Сенс Банк».

Встановивши наведені обставини, оскільки виконавчий документ повторно не пред`являвся до примусового виконання та строки його пред`явлення до виконання закінчилися, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки збереження арешту, накладеного державним виконавцем з метою виконання виконавчого документа за відсутності відкритих виконавчих проваджень та можливості продовження примусового виконання, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном позивачки.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом в постанові від 28 серпня 2024 року по справі № 947/36027/21.

При цьому в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, до яких встановлені судом обставини у справі не підпадають.

Таким чином суд зазначає, що за відсутності відкритого виконавчого провадження відносно боржника з примусового виконання виконавчого документа, яке було завершено й строк зберігання якого сплив, не є можливим зобов`язувати державного виконавця зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Отже, оскільки спір не стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, то справу слід розглядати за таких обставин в позовному провадженні, внаслідок чого суд не приймає доводи представника відповідача в тій частині, що справу слід вирішувати за правилами Розділу VII ЦПК.

Натомість, за змістом ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у такому випадку арешт може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного вмотивування та встановлених обставин справи, арешт, накладений на усе нерухоме майно ОСОБА_2 на підставі постанови від 20 січня 2010 року, обтяження № 9436528, про арешт нерухомого майна із забороною його відчуження Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ в рамках виконавчого провадження АЕ № 651691 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про скасування арешту майна, третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), - задовольнити.

Арешт, накладений постановою від 20 січня 2010 року державного виконавця Жовтневого відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження АЕ № 651691 на усе нерухоме майно ОСОБА_2 із забороною його відчуження, внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстр № 9436528, - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12 листопада 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська 100.

Суддя: Д. О. Козлов