Справа № 694/2248/24
Провадження № 2/698/310/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Лазаренка В.В.,

при секретарі судового засідання Триліс Я.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 03.09.2024 року зазначену позовну заяву передано на розгляд за підсудністю до Катеринопільського районного суду Черкаської області.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Лабика Р.Р. зазначає, що 22.12.2022 року в Черкаській області с. Хлипнівка відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем марки «OPEL COMBO» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «OPEL COMBO» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

23.12.2022 року за фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до ЄРДР за № 0000368.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2348248 (чинного на дату ДТП), що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

Оскільки позивачка і відповідач не змогли в досудовому порядку врегулювати питання з приводу виплати страхового відшкодування пов`язаного із витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника потерпілого, вона вимушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Враховуючи зазначене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 48300,00 грн. страхового відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника та 14490,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 01.10.2024 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 07.11.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача за довіреністю Харченка О.Д. про зупинення провадження у справі.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю, посилаючись на те, що оскільки ДТП ще розслідується та в кримінальному провадженні № 0000368 судове рішення ще не ухвалено, що унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 внаслідок ДТП, то АТ «СГ «ТАС» в даній ситуації не може провести страхові відшкодування позивачці по незалежних від страхової компанії обставинам.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування шкоди завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання (частина третя статті 1193 ЦК України).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до приписів ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до приписів ст.ст. 4, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язанної із смертю потерпілого, визначено у ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, за змістом пунктів 27,4 та 27,5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Подібні за змістом правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 556/1514/16-ц (провадження № 61-26405св18) та від 21.04.2022 року у справі № 447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

У пункті 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила ст. 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Судом встановлено, що згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань номер кримінального провадження № 0000368 від 22.12.2022 року, 22.12.2022 року близько 11 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись по автодорозі сполученням с. Хлипнівка - с. Майданівка Звенигородського району Черкаської області, зі сторони с. Хлипнівка в напрямку с. Майданівка, проїжджаючи по заокругленні даної автодороги праворуч, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем OPEL COMBO реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному для нього напрямку руху. В наслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, пасажир автомобіля OPEL COMBO реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. За фактом ДТП слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до ЄРДР за № 0000368.

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN CADDY» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне), що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ 2348248 від 11.08.2022 року.

За фактом скоєння дорожньо-транспортної пригоди слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області 23.12.2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000368 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З копії обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000368 від 22.12.2022 року, затвердженого прокурором та скерованого до суду вбачається, що ОСОБА_2 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

На час розгляду цивільної справи, кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 Звенигородським районним судом Черкаської області не розглянуто.

Із копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 , виданого 27.12.2022 року Катеринопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 390. Місце смерті - с. Хлипнівка - с. Майданівка Звенигородський район Черкаська область.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 312 від 23.12.2022 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Причина смерті: пасажир легкового автомобіля потерпів внаслідок зіткнення з легковим автомобілем.

Згідно замовлення № 4 від 14.01.2023 року ОСОБА_1 замовила в АДРЕСА_1 надгробний пам`ятник ОСОБА_4 вартістю 48300,00 грн..

06.09.2023 року ОСОБА_1 сплатила за спорудження надгробного пам`ятника 48300,00 грн., що підтверджується копією виданого їй товарного чеку від 06.09.2023 року.

09.05.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування, згідно якої просив виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування пов`язане із витратами на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 48300,00 грн..

19.06.2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 направив на адресу АТ «СГ «ТАС» заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування, згідно якої просив долучити завірена ОСОБА_1 копія паспорту та ІПН ОСОБА_1 ..

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд вважає, що положення ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містять вимог щодо подання разом із заявою про виплату страхового відшкодування доказів на підтвердження винуватості заподіювача шкоди в учиненому ним ДТП, оскільки обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає в її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, а відтак винуватість чи невинуватість водія ОСОБА_2 в учиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення питання щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника.

З огляду на це є безпідставними твердження представника відповідача АТ «Страхова група «ТАС» про те, що до прийняття відповідного судового рішення в кримінальному провадженні відносно водія ОСОБА_2 не є можливим здійснити страхове відшкодування ОСОБА_1 , оскільки наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, а саме здійснення страхового відшкодування витрат ОСОБА_1 на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника.

Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який здійснював експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, була застрахована у АТ «Страхова група «ТАС», а дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 22.12.2022 року, внаслідок якої загинув ОСОБА_4 , є страховим випадком, суд доходить висновку, що страховик зобов`язаний відшкодувати позивачці шкоду, заподіяну внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди, а саме здійснені нею витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника ОСОБА_4 , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відтак, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 2, ч. 1, ст. 5 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн..

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представник позивачки адвокат Лабик Р.Р. надав до суду ордер та договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 12.01.2023 року № Ж 1004, з якого вбачається, що Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» уклало з ОСОБА_1 договір про надання їй професійної правничої допомоги, згідно якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо захисту інтересів клієнта або осіб в інтересах яких клієнтом було укладено цей договір за подією, що мала місце: 22.12.2022 року відбулось ДТП, в результаті якої ОСОБА_4 від отриманих травм загинув.

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, також надано детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої (правової) допомоги від 22.08.2023 року, з якого вбачається, що Адвокатське об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» надало ОСОБА_1 правничу (правову) допомогу у наступному обсязі: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі (2 год.) 3000,00 грн., опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, а також формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії і аналіз судових рішень (3 год.) 3000,00 грн., написання, підготовка, копіювання та надсилання позовної заяви з додатками в суд (9,49 год.) 9490,00 грн..

Проаналізувавши детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» від 22.08.2023 року, суд вважає, що такі види наданих послуг, як: правовий аналіз наявних доказів (документів) по справі, опрацювання законодавчої бази, що регулюють відносини між позивачем та відповідачем, а також формування правової позиції по веденню справи та вибір стратегії і аналіз судових рішень не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду позовної заяви.

Зокрема, Верховний Суд у пунктах 48-49 додаткової постанови від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20 виклав правовий висновок, за яким зазначені окремо у Акті надання правової допомоги послуги адвоката зі здійснення аналізу нормативного матеріалу, консультації, пошук і вивчення судової практики в аналогічних справах, публікацій науковців, коментарів спеціалістів охоплюються послугою зі здійснення підготовки відзивів на касаційні скарги; правова позиція боржника викладена у відзивах на касаційні скарги вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

Суд вважає, що цей правовий висновок у повній мірі застосовний до цієї цивільної справи, з огляду на що вищевказані послуги, надані Адвокатським об`єднанням, не відповідають критерію «неминучості», охоплені за своєю суттю іншою послугою, а тому не підлягають розподілу.

Також, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір заявлених представником позивача до стягнення сум витрат на оплату послуг Адвокатського об`єднання в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації позивачці на професійну правничу допомогу є 3000,00 грн..

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 82, 999, 1187, 1193 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого задоволити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (адреса: проспект Берестейський, 65, м. Київ, 03117, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) страхового відшкодування витрат на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 48300 (сорок вісім тисяч триста) грн. 00 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (адреса: проспект Берестейський, 65, м. Київ, 03117, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) понесені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп..

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (адреса: проспект Берестейський, 65, м. Київ, 03117, ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп..

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко