Дата документу 04.06.2024
Справа № 334/2966/24
Провадження № 2/334/1732/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» звернулося до суду із позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 709800 від 16.03.2019 в сумі 20283,25 грн., з яких: 6600,00 грн. основний борг, 3564,00 грн. проценти, 3150,00 грн. пеня, 150,00 грн. штрафи, 3% річних 1211,49 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань 5607,76 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. й 5000,00 грн. витрати на правову допомогу.

Заявлені вимоги мотивує тим, що 16.03.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №709800 у електронній формі, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надало, а відповідачка отримала в кредит грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. строком до 15.04.2019 року шляхом їх перерахування на рахунок відповідачки. Відповідачка не виконала умови договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість.

12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Відповідачка належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати пені і штрафів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 20283,25 грн., з яких: 6600,00 грн. основний борг, 3564,00 грн. проценти, 3150,00 грн. пеня, 150,00 грн. штрафи, 3% річних 1211,49 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань 5607,76 грн.

Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просив суд, стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 709800 від 16.03.2019 в сумі 20283,25 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу.

Представник позивача своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у судове засідання не з`явився ,про причини неявки не повідомив.

Відповідачка своєчасно і належним чином повідомлена про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив, не використала наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.

До початку розгляду справи будь-яких інших заяв по суті справи, клопотань і доказів сторонами не подано.

Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

16.03.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено індивідуальну частину договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №709800 у електронній формі. Згідно з умовами кредитного договору товариство зобов`язувалося надати відповідачці кредит в сумі 6600,00 грн. (п. 1.1), фіксована процентна ставка за користування кредитом 1,26% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.2.1), строк дії договору 30 днів (п. 1.4).

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до договору факторингу №1 від 12.04.2018 року та реєстру прав вимог № 22 від 12.07.2019 року, ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Згідно з розрахунку заборгованості, станом на дату відступлення прав вимоги, заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 7098800 від 16.03.2019 року складається з: 6600,00 грн. основний борг, 3564,00 грн. проценти, 3150,00 грн. пеня, 150,00 грн. штрафи.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за Договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №709800 від 16.03.2019 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено в п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що відповідачкою не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, сплати відсотків, пені та штрафів.

Приймаючи до уваги те, що відповідачка отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернула, а також відсотки, пеню та штраф у встановленому договором розмірі на користь позивача не сплатила, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, яка складається з: 6600,00 грн. основний борг, 3564,00 грн. проценти, 3150,00 грн. пеня, 150,00 грн. штрафи, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст.625 ЦК України у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання інфляційних втрат в розмірі 5607,76 грн. та 3% річних в розмірі 1211,49 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з доданим розрахунком інфляційні втрати та 3% річних нараховані позивачем за період з 31.03.2021 року по 29.03.2024 року.

Разом з тим, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

З 24.02.2022 року і по теперішній час в Україні діє воєнний стан.

У зв`язку з цим, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних у період дії воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та по 29.03.2024 року, є безпідставним, тому цій частині їх стягнення до задоволення не підлягає.

В іншій частині, а саме за період з 31.03.2021 року по 23.02.2022 року, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за порушення грошового зобов`язання є законними та підлягають задоволенню.

Розмір простроченого, невиконаного зобов`язання становить 13464,00 грн.

Зокрема, розмір 3% річних за вказаний період прострочення (330 днів) становить 365,19 грн. із розрахунку: 13464,00 грн. х 3% х 330 днів /365 днів.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється з урахуванням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII, Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, і їх розмір становить 1187,39 грн. із розрахунку: 13464,00 грн. х 1,088 - 13464,00 грн., де 1,088 - сукупний індекс інфляції за вказаний період прострочення, визначений шляхом множення помісячних індексів за відповідний період, поділений на 100.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 365,19 грн. та інфляційні втрати в сумі 1187,39 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 20283,25 грн.

Судом задоволено позовні вимоги на суму 15016,58 грн., що становить 74,03 % від ціни позову, отже з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1793,40 грн., що складає 74,03% від 2422,40 грн.

Крім того, відповідно до ст.137,141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу також пропорційно задоволеним вимогам.

Так, в межах цієї справи позивач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» отримав правову допомогу від Адвокатського бюро «Анастасії Міньковської» загальною вартістю 5000,00 грн.

У зв`язку з частковим задоволенням позову стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати на правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам в сумі 3701,50 грн. (5000,00 х 74,03 % / 100 %).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», , заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту №709800 від 16.03.2019 в сумі 13464,00 грн. (тринадцять тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 00 копійок), з яких: 6600,00 грн. основний борг, 3564,00 грн. проценти, 3150,00 грн. пені, 150,00 грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», , 3% річних 365,19 грн., інфляційні втрати за несвоєчасне виконання зобов`язань 1187,39 грн., а всього 1552,58 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дві гривні 58 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», , судовий збір у сумі 1793,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3701,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк