Справа № 601/1749/24
Провадження № 2/601/553/2024
У Х В А Л А

про призначення експертизи та зупинення провадження у справі

05 листопада 2024 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Клим Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Лановецького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідорова В.М.,

представник третьої особи Міністерства оборони України Шведа О.Б.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області перебуває вищевказана цивільна справа.

28 серпня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вальчук М.М. надійшло клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання:

- Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Проведення експертизи просила доручити експертизи експертам Обласного бюро судово-медичної експертизи (вул. Любомира Гузара, 15-Б, м. Івано-Франківськ Івано-Франківська область, 76018, +98).

В обґрунтування клопотання зазначила, що ухвалою суду від 14.08.2024 клопотання позивача про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи по цивільній справі №601/1749/24 залишено без задоволення. Під час розгляду даного клопотання представник відповідача подав заперечення на клопотання про проведення експертизи та вказав, що ОСОБА_2 як близький родич (дружина загиблого) не погоджується та не надає свого дозволу на проведення на проведення ексгумації тіла ОСОБА_3 для проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у даній справі, та що таке клопотання є передчасним, оскільки позивачка не використала інших можливих альтернативних джерел доказування генетичного походження, які дають можливість уникнути ексгумацію тіла (а саме, що у покійного є діти та рідна сестра, і відповідно їхні біологічні зразки можуть бути використані при проведенні молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства дитини).

Разом з тим, згідно відповіді Тернопільського НДЕКЦ від 19.08.2024 на адвокатський запит №26 повідомляється, що для встановлення біологічного батьківства обов`язковою умовою є дослідження біологічних зразків дитини, матері та ймовірного батька, порівняння генетичних ознак рідної сестри особи батьківство якої визначається (батька) та генетичних ознак його дітей, не дасть змоги встановити біологічну спорідненість між даними особами, так як розподіл та комбінація успадкованих генетичних ознак у них є різними. Таким чином, при проведені молекулярно-генетичної експертизи для встановлення батьківства, використати біологічні зразки, відібрані від рідної сестри особи, батьківство якої взнається(батька) та біологічні зразки, відібрані від його дітей від першого шлюбу, не виявляється можливим.

Згідно відповіді КЗ «ДНІПРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ» ДОР» на адвокатський запит від 08.04.2024 №1646 труп громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до моргів КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР не надходив та в «Журналі реєстрації трупів в судово-медичному морзі, що надійшли на розтин» в період з 05.11.2022 по теперішній час не числиться. З врахуванням вищевикладеного, вважає за доцільне повторно заявити клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи з проведенням ексгумації, оскільки іншим способом отримати біологічні зразки для проведення експертизи та встановлення факту батьківства неможливо.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Вальчук М.М. підтримали подане клопотання та просили призначити експертизу.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Сідорова В.М. заперечив проти задоволення клопотання.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши думку сторін, приходить до наступного.

Відповідно до заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просить встановити чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 4 ч.4 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу положень ч. 2 ст. 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому, згідно з ч. ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, потребують спеціальних знань, а також враховуючи, що обставини справи з`ясовуються на засадах змагальності, а у іншій спосіб, ніж у той, як просить позивач, необхідні обставини щодо предмета доказування встановленні бути не можуть, клопотання представника позивача про призначення у справі посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи підлягає задоволенню, ураховуючи наступне.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини; за рішенням суду.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст. 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч.3 ст. 128 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст. 135 СК України (у редакції, чинній на час реєстрації народження дитини) при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі №643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України».

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, №3451/05, §34, ЄСПЛ, від 07.05.2009).

На підставі ст. 3 Європейської конвенції про правовий статус дітей, народжених поза шлюбом, від 15.10.1975, ратифікованої Україною 14.01.2009, встановлено, що батьківство стосовно кожної дитини, народженої поза шлюбом, може бути підтверджене або встановлене шляхом добровільного визнання або за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на їм' я, набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Також, держави-учасниці гарантують рівноправність дітей (ст.2); неприпустимість будь-яких форм дискримінації (ст.2); пріоритет інтересів дитини при вирішенні будь-якого питання, що стосується дітей, так званий принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини (ст.3); принцип забезпечення захисту і турботи про благополуччя дитини (ст.5); невід`ємність і пріоритет права на життя (на держави покладається обов`язок забезпечити їх виживання і розвиток, ст.6); право дитини висловлювати свою думку, викладати інформацію про свої проблеми (діти мають право бути почутими, ст.12-15); принцип збереження індивідуальності дитини (ст.8); неприпустимість катувань та інших жорстоких, нелюдських і принижуючих гідність видів поводження і покарання (ст.37 а); принцип відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18).

За нормою ч. 1 ст. 104 Цивільного процесуального кодексу України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

У відповідності до ч. 4 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Враховуючи ту обставину, що відповідачі категорично заперечують факт батьківства свого батька стосовно дитини позивача, для забезпечення доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач свої заперечення на позов та враховуючи, що для цього необхідні спеціальні знання, суд вважає за необхідне призначити у справі посмертну судово-медичної молекулярно-генетичної експертизу.

Відповідно до ч. 3 ст. 103 Цивільного процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд.

Оскільки відповідач заперечує щодо призначення у даній справі експертизи, та відповідно відсутня взаємна згода сторін щодо експертної установи, яка б мала провести експертизу, суд вважає за необхідне доручивши проведення посмертної судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи експертам Обласного бюро судово-медичної експертизи (м. Івано-Франківськ, вул. Любомира Гузара, 15б, Івано-Франківська область, 76018), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі).

У той же час, зважаючи на те, що для проведення зазначеної експертизи необхідно здійснити ексгумацію трупа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , похованого на кладовищі, розміщеного в с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області. Відібрання необхідних для посмертної судової медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків біологічного характеру трупу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , похованого на кладовищі, розміщеного в с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, доручити експертам ОБЛАСНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ (м. Івано-Франківськ, вул. Любомира Гузара, 15б, Івано-Франківська область, 76018, НОМЕР_1 ), шляхом його ексгумації. Для проведення ексгумації та приведення після ексгумації могили в попередній стан залучити службових осіб органу місцевого самоврядування.

З урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, де суд у рішенні, ухваленому 13.07.2006 у справі «Яггі проти Швейцарії, постановив, що мало місце порушення ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника. Де суд зазначив, що людина, котра намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомагати встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності».

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що у відповідності до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, в тому числі її не оплати, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою забезпечення не тільки процесуальних прав позивача, а також для з`ясування об`єктивної істини слід провести у даній цивільній справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу.

Згідно п.5 ч.1ст.252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: призначення судом експертизи.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 5 частини першої статті 252 цього Кодексу, - на час проведення експертизи.

За таких обставин, суд вважає доцільним зупинити провадження у справі з метою недопущення порушення строків розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 103, 105, 109, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вальчук М.М. - задовольнити.

Призначити у справі судову медичну молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставити питання:

- чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ?

Проведення експертизи доручити експертам ОБЛАСНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ (м. Івано-Франківськ, вул. Любомира Гузара, 15б, Івано-Франківська область, 76018), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

Для забезпечення проведення експертизи провести ексгумацію трупа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , похованого на кладовищі, розміщеного в с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області.

Відібрання необхідних для посмертної судової медичної молекулярно-генетичної експертизи зразків біологічного характеру трупу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , похованого на кладовищі, розміщеного в с. Білокриниця Кременецького району Тернопільської області, доручити експертам ОБЛАСНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ (м. Івано-Франківськ, вул. Любомира Гузара, 15б, Івано-Франківська область, 76018, НОМЕР_1 ), шляхом його ексгумації.

Для проведення ексгумації та приведення після ексгумації могили ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в попередній стан залучити службових осіб відповідної ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства Кременецької міської ради (47000, Тернопільська обл, м. Кременець, вул. Шевченка, буд. 67, тел. 03546-24290), яких зобов`язати сприяти експертам при вилученні з місця поховання біологічного матеріалу трупу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Витрати на здійснення ексгумації, приведення могили після ексгумації в попередній стан та проведення судову медичну молекулярно-генетичну експертизи покласти на заявника ОСОБА_1 .

Роз`яснити сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі, згідно яких у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні та наслідки не оплати судової експертизи відповідно до ст. 139 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 11 листопада 2024 року.

Головуючий: