Справа № 727/8396/24
Провадження № 2/727/1688/24
06 листопада 2024 року м. Чернівці
Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Терещенко О.Є.
при секретарі Аниськовій К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІ-НАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
В обґрунтування позову зазначено, що 26.05.2016 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати відповідачу кредит, а відповідач повернути кошти в по-рядку та на умовах, визначених кредитним договором.
20.12.2021 року у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена за-міна кредитора з АТ «Альфа Банк» на ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».
Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним по-зовом та просить стягнути вказану суму із відповідача на користь позивача в примусо-вому порядку.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.08.2024 року, у спра-ві було відкрито спрощене провадження та призначено справу до судового розгляду з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві клопотав про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подала відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допо-могою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в пов-ному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що 26.05.2016 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с.6-7).
АТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредитний ліміт в сумі 200 000,00 гривень.
Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, та доказів зворотному з боку відповідача суду на-дано не було.
Крім того, встановлено, що 20.12.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу №4, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору.
Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чи-ном, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільно-го законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (тер-мін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має на-стати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання борж-ником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кре-дитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне вико-нання).
Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив , якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно із ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пун-кти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відпо-відно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в яко-му містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змі-шаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, ви-значені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві та-ку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та та-кої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язу-ється повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`я-зується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відс-тупити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт мо-же відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою ви-могою, право якої він відступає.
Відповідно до ст.1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факто-рингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права гро-шової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на ви-конання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є мен-шими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Якщо відступлення права грошової ви-моги факторові здійснюється з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта пе-ред фактором, фактор зобов`язаний надати клієнтові звіт і передати суму, що переви-щує суму боргу клієнта, який забезпечений відступленням права грошової вимоги, як-що інше не встановлено договором факторингу.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах зма-гальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуаль-них прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обста-вини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх ви-мог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовід-носин шляхом укладання договору кредиту між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого у зобов`язанні є ТОВ «ФК «Еліт Фі-нанс», належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, однак, відпові-дач, отримавши кредитні кошти, належним чином не виконала свої обов`язки за дого-вором, та доказів на спростування позовних вимог суду надано не було.
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення, позбавлений можливості отрима-ти кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у розмірі 60 124,12 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн.
Щодо позовної вимоги про стягнення понесених судових витрат, суд вважає необ-хідним зазначити наступне.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За ре-зультатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають роз-поділу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судо-вих витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару ад-воката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг поміч-ника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допо-моги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою осо-бою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необ-хідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року.
Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на пра-вову допомогу до матеріалів справи долучено:
- Договір №05/10-23 про надання юридичних послуг від 05.10.2023 року.
- Акт №1 приймання-передачі виконаних робіт від 07.03.2024 року.
Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільно-сті та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкрет-них обставин справи, фінансового стану обох сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл су-дових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення впли-нути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
На думку суду, понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн. є не співмірними складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).
Враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності су-дових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього роз-міру, виходячи з конкретних обставин справи та значення справи для сторони, з відпо-відача на користь позивача слід стягнути 1 775,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 274-279, 280-282, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України, -
Ухвалити заочне рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІ-НАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАН-СОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» судовий збір в сумі 3 028,00 (три тисячі двад-цять вісім) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАН-СОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 775,00 (одна тисяча сімсот сімдесят п`ять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення суду складено 11 листопада 2024 року.
Суддя: О.Є.Терещенко