Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/1792/24
Провадження № 2/553/1066/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Високих М.С., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, як відшкодування, за шкоду, завдану внаслідок смерті особи у дорожньо-транспортній пригоді,

в с т а н о в и в :

Адвокат Гудз Р.А., представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 166528,99 грн, три відсотки річних у розмірі 12097,28 грн, інфляційні втрати у розмірі 63714,03 грн, а всього разом 242341,30 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.

Наводячи обґрунтування позову, представником позивача вказано, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави у справі № 553/1948/21 від 14.04.2023 були задоволені вимоги ОСОБА_1 та стягнуто на її користь страхове відшкодування в розмірі 200000 грн, пеню у розмірі 20432,88 грн, три відсотки річних в розмірі 3682,19 грн, 7296,77 грн інфляційних втрат, а разом 231411,84 грн. Оскільки відповідачем було здійснено оплату страхового відшкодування лише 31.01.2024, з посиланням на вимоги ст.ст.625,992 ЦК України, представник позивача прохає стягнути з відповідача пеню за період з 25.01.2022 по 30.01.2024, інфляційні втрати та три відсотки річних.

Щодо територіальної підсудності справи представник позивача покликається на положення ч.3 ст.28 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, вирішуючи питання щодо можливості прийняття позову до розгляду та відкриття провадження, суд вказує про наступне.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Занд проти Австрії» вказав, що словосполучення «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Підсудністю у цивільному судочинстві розуміється розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підсудних їм цивільних справ.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

За загальними правилами підсудності у відповідності до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.2 ст. 27 ЦПК України).

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно із ч.3 ст.28 ЦПК України, на яку посилається представник позивача пред`являючи позов, позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

З позовної заяви вбачається, що позов пред`явлено до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, а предметом цього позову є штрафні санкції, зокрема пеня, інфляція за час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Поняття шкоди та неустойки (пені), трьох відсотків річних і інфляційних втрат не є тотожними та мають різну правову природу, тоді як за правилами ч.3 ст. 28 ЦПК України за місцем проживання позивача або місцем заподіяння шкоди можуть пред`являтись лише позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди заподіяної внаслідок вчинення злочину, а не про стягнення неустойки, яка має штрафний характер, та трьох відсотків річних і інфляційних втрат, які мають компенсаційний характер.

Оскільки предметом спору є стягнення штрафної санкції (пені), а також на підставі ч.2 ст.625 ЦК України компенсаційних втрат, зокрема інфляційних втрат, трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання щодо відшкодування шкоди, заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, застосуванню підлягає загальне правило про підсудність справи, бо правовідносини мають іншу правову природу.

Таким чином, аналіз наведеного свідчить, що звернення до суду позивача з заявленими позовними вимогами про стягнення пені, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, до яких не входить стягнення страхового відшкодування, не передбачає право вибору суду за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди, а тому даний спір підлягає розгляду за правилами ч.2 ст.27 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням відповідача м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, що територіально відноситься до Солом`янського району м. Києва, на яку розповсюджується юрисдикція Солом`янського районного суду м. Києва.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 28, 31-32, 187 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, як відшкодування, за шкоду, завдану внаслідок смерті особи у дорожньо-транспортній пригоді надіслати разом із доданими до неї матеріалами за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Копію ухвали суду направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих