Справа № 404/1256/13-ц
Номер провадження 2-п/404/39/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванова Н.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2013 року

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення процесуального строку та про перегляд заочного рішення, в яких просила поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та скасувати заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2013 року у справі № 404/1256/13-ц.

В обґрунтування поданих заяв зазначено, що про існування заочного рішення їй стало відомо після того, як приватним виконавцем було арештовано її рахунки. Судові повістки вона не отримувала, про розгляд справи не знала. Вважає, що виписки по рахункам або касовий документ можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, в разі якщо останні відповідають вимогам первинних документів. З позовної заяви та доданих доказів вбачається, що між сторонами було укладено оферту на укладення угоди про надання кредиту. Оферта на укладення угоди про надання кредиту позивачем замінюється поняттям «кредитний договір», що за своєю суттю, формою та змістом є категорично різними документами. Сума пені нарахована за кредитним договором є неправомірною. Також, кредитний договір було укладено 22 травня 2008 року, а позивач звернувся з позовними вимогами у березні 2013 року. Згідно вказаного, пройшов загальний термін позовної давності для стягнення індексу інфляції та 3% річних.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Також, відповідно до ч. 3, 4 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В контексті даної статті наявність однієї з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 288 ЦПК України не спричиняє скасування заочного рішення. Лише у своєї сукупності названі обставини спричиняють скасування заочного рішення. Наявність лише однієї з них не приносить відповідачеві позитивного результату, внаслідок чого він зберігає можливість оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону спору про громадянські права та обов`язки цивільного характеру.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії" від 07 липня 1989 року).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було отримано копію ухвали суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.54), також відповідач отримала копію заочного рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 березня 2013 року 27 березня 2013 року, що також підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.68). Крім того, по вказаній справі неодноразово відбувалась замінена сторони стягувача її правонаступником, про що повідомлялась відповідач, в тому числі і за номером її телефону, вказаним нею у її заяві про перегляд заочного рішення суду. Будь яких заяв або клопотань від сторони відповідача не надходило.

Враховуючи викладене, матеріалами справи підтверджено отримання заявником в ході розгляду справи судових повісток про виклик у судові засідання, ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками, що надавало відповідачу можливість реалізовувати процесуальні права на обґрунтування та доведення заперечень проти позовних вимог.

Повний текст рішення був отриманий стороною відповідача 27 березня 2013 року.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення відповідачу строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 259-261, 284, 288, 353-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 22 березня 2013 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Роз`яснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складено 20.06.2024 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Н. Ю. Іванова