ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 червня 2024 року

м. Харків

Справа № 638/11522/23

Провадження № 22-ц/818/1487/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Львової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Браженко Інна Ігорівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року, ухвалене суддею Тесліковою І.І., -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Браженко Інна Ігорівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 .. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. 23 серпня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Браженко І.І. для видачи свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька ОСОБА_2 . Того ж дня приватним нотаріусом Браженко І.І. була винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальних дій у зв?язку з тим, що вона не звернулась до органів нотаріату у встановлений ст.1270 Цивільного кодексу України шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, не подала заяву про прийняття спадщини, що передбачено ст. 1269 Цивільного кодексу України. Вона є єдиною донькою та спадкоємицею ОСОБА_3 , крім того, є людиною, яка страждає на психічні захворювання, а тому не завжди може адекватно сприймати певні події та пам`ятати про здійснення певних дій у періоди загострення хвороби, що й стало причиною пропуску строку для прийняття спадщини, що підтверджується наступним. Зазначає, що вперше вона лікувалась у 3 ХОКПЛ у 2013 році з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». Після виписки ремісія нестійка, у 2014 році з загостренням психотичної симптоматики повторно лікувалась у 3 ХОКПЛ діагноз змінено: «Шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу». З 2014 року отримала 3 групу, потім 2 групу інвалідності за психічним захворюванням. 3 початку бойових дій у 2022 році вона виїздила з м. Харкова, поступово стан погіршився та вона продовжила лікування у 3 ХОКПЛ в травні-червні 2023 року. Згідно виписці з амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_1 , виданого Комунальним некомерційним підприємством «Міський психоневрологічний диспансер № 3» від 11 серпня 2023 року, за період перебігу захворювання зросла дефіцитарна симптоматика в емоційно - вольовій сфері, втратила соціальні стосунки, не впевнена в собі, не працює. Отримує постійну підтримуючу терапію нейролептиками. В псих. ст. Контакт формальний. Своїх переживань не розкриває, підозріло відноситься до лікаря, орієнтована всебічно вірно. Мислення-оморфне, різнопланове, відповіді односкладові, не по суті. Тривожна, метушлива, вимушена поза голови (запрокинена назад), емоційна сплощена, критика формальна. Остання госпіталізація до 3 ХОКПЛ відбулася у період з 11 травня 2023 року по 07 червня 2023 року. У зв`язку з чим, вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин.

Просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 2 місяці.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що вона тривалий час хворіє на психічну хворобу, якій притаманні розлади мислення, уваги та пам?яті, отримує постійно підтримуючу терапію нейролептиками, нею втрачені соціальні стосунки, що об?єктивно перешкоджає їй адекватно сприймати певні події та пам?ятати про здійснення певних дій у періоди загострення хвороби.

На течію хвороби та її прояви у виді загострення симптомів вплинула повномасштабна війна в Україні, у зв?язку з чим вона була позбавлена повного освідомлення факту смерті її батька та необхідності в певний проміжок часу вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини, що й стало підставою для звернення до суду.

Крім того, наявність війни в Україні ускладнювали можливість мого звернення до медичного закладу з метою надання професійної медичної допомоги, в аптеках були відсутні необхідні ліки, що також погіршило стан її здоров?я.

Вважає, що нею пропущено строк для прийняття спадщини у зв?язку з наявністю об?єктивних, непереборних, істотних труднощів, пов?язаних із особливим станом її здоров?я, що призвело до лікування у психіатрічному закладі, тому вона об?єктивно не могла раніше звернутися до нотаріуса, має місце незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини є поважними та є підстави для визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в два місяці.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачкою доводи про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті її батька, та надані на підтвердження цих обставин докази є недостатніми для поновлення строку для прийняття спадщини.

Проте, погодитися із таким висновком колегія суддів не може, виходячи з наступного.

За статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_2 , відповідно до повторного свідоцтва серії НОМЕР_1 від 16.06.2023, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст.1266 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно положень ч.ч.1, 2, 3 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістомстатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 , яка належала останньому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17 липня 2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Васіковою Л.Є., за реєстровим номером 1616.

23 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_2 , 10 квітня 2022 року.

23 серпня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Браженко І.І. з посиланням на строки подання заяви про прийняття спадщини була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій, відповідно до якої, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не була заведена.

При цьому, із змісту постанови вбачається, що:

десятого квітня дві тисячі двадцять другого року помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого на день смерті було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , що є батьком ОСОБА_1 .

До мене, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу

Харківської області, 23 серпня 2023 року з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , звернулась дочка померлого, ОСОБА_1 , місце проживання якої зареєтровано за аресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , від імені якої діє представник ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на підставі довіреності, посвідченої 15 серпня 2023 року в місті Харкові Назаренком Віталієм Павловичем, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, за реєстровим N?829.

29 червня 2023 року мною, Браженко І.І. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, поданої рідним онуком померлого, від імені якого діяв представник на підставі довіреності, було заведено спадкову справу N?39/2023 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реестрі N?73019016 від 29.06.2023 року, номер у спадковому реєстрі 70864029).

Перед заведенням спадкової справи мною, нотаріусом, під час перевірки у Спадковому реєстрі було встановлено, що спадкова справа після померлого ОСОБА_2 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) N? 73018860 від 29.06.2023 року).

Після перевірки у Спадковому реєстрі наявності заповіту/спадкового договору від імені ОСОБА_2 встановлено, що в Спадковому реєстрі така інформація відсутня (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №73019031 від 29 червня 2023 року).

З метою встановлення кола спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, було з?ясовано, що померлий ОСОБА_2 на день смерті, тобто станом на 10 квітня 2022 року, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , інших зареєстрованих осіб за вказаною адресою станом на 10 квітня 2022 року разом з ОСОБА_2 не було, що підтверджується Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова.

Отже, з викладеного вбачається, що із заявами про прийняття спадщин зверталися ОСОБА_1 (дочка) та ОСОБА_6 (онук).

Останнім днем для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 було 10 жовтня 2022 року.

Натомість, як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини лише 23 серпня 2023 року, а ОСОБА_6 29 червня 2023 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не проживали із спадкодавцем ОСОБА_2 на час його смерті, а отже не є такими, що фактично прийняли спадщину. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у шестимісячний строку після смерті ОСОБА_2 повинні були звернутися до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, на час розгляду даної справи відсутні спадкоємці після смерті ОСОБА_2 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину.

Обгрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 посилається на те, що вона страждає на психічні захворювання, у зв?язку з чим не завжди може адекватно сприймати певні події та пам`ятати про здійснення певних дій у періоди.

Згідно виписки з амбулаторної карти пацієнта ОСОБА_1 від 11 серпня 2023 року, виданої лікарем Комунальним некомерційним підприємством «Міський психоневрологічний диспансер № 3» вперше ОСОБА_1 лікувалась у 3 ХОКПЛ у 2013 році з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». Після виписки ремісія нестійка, у 2014 році з загостренням психотичної симптоматики повторно лікувалась у 3 ХОКПЛ діагноз змінено: «Шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу». З 2014 року отримала 3 групу, потім 2 групу інвалідності за психічним захворюванням. 3 початку бойових дій у 2022 році виїздила з м. Харкова, поступово стан погіршився, продовжила лікування у 3 ХОКПЛ в травні-червні 2023 року.

За період перебігу захворювання зросла дефіцитарна симптоматика в емоційно-вольовій сфері, втратила соціальні стосунки, не впевнена в собі, не працює. Отримує постійну підтримуючу терапію нейролептиками. В псих. ст. Контакт формальний. Своїх переживань не розкриває, підозріло відноситься до лікаря, орієнтована всебічно вірно. Мислення-оморфне, різнопланове, відповіді односкладові, не по суті. Тривожна, метушлива, вимушена поза голови (запрокинена назад), емоційна сплощена, критика формальна. Остання госпіталізація до 3 ХОКПЛ відбулася у період з 11 травня 2023 року по 07 червня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції помилково виходив лише з того, що ОСОБА_1 проходила стаціонарне лікування з 11 травня 2023 року по 07 червня 2023 року, при цьому не взяв до уваги що, перебіг психічного захворювання ОСОБА_1 є безперервним, характеризується дефіцитом у емоційно-вольовій сфері, втратою соціальних стосунків. З початком бойових дій у 2022 році стан здоров?я ОСОБА_1 погіршився.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 пропустила з поважних причин, пов`язаних з істотними труднощами у позивача на вчинення дій щодо звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, а саме через хронічну психічну хворобу, яка має безперервний тип перебігу, впливає на емоційно-вольову сферу хворої.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець встановив 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, не маючи на меті безумовне позбавлення спадщини спадкоємців, які бажали її прийняти, але за певних обставин пропустили цей строк.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасування з ухваленню нового про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2024 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Приватний нотаріус Браженко Інна Ігорівна, про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 червня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова