Справа № 630/74/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Фоменко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до Люботинського міського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 102 700 грн, 3% річних у розмірі 249 грн 86 коп, а всього 102 949 грн 86 коп, та всі судові витрати пов`язані із судовим розглядом справи.

Позов обґрунтований тим, що 23.12.2023 року позивачем помилково перераховано на рахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 62 700 грн. Також 29.12.2023 позивачем перераховано на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 40 000 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не повертає грошові кошти, помилково перераховані позивачем відповідачу, а тому ці кошти є такими, що отримані та збережені без достатньої правової підстави, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

27.03.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_5 (чоловік відповідача) з питання встановлення меблів в дитячій кімнаті квартири позивача, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . З цією метою подружжям ОСОБА_6 було придбано квитки на 26.12.2023 на пором з міста Белфаст до міста Ліверпуль (Великобританія). Зазначені квитки також включали оплату перевезення транспортного засобу автомобіля Volkswagen Passat, яким в подальшому відповідач з чоловіком дісталися до помешкання позивача у м. Лондон. Роботи з встановлення меблів були проведені відповідачем з чоловіком з 27.12.2023 по 29.12.2023. Після проведення робіт, подружжя Яловенків скористалися поромом 29.12.2023, щоб повернутися додому. Свої зобов`язання з надання послуг ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виконали в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 було переведено грошові кошти на особисту карту ОСОБА_7 в АТ КБ «Приват банк» у вигляді авансу (перший платіж) та в подальшому, остаточний рахунок (другий платіж) за виконану роботу. Виходячи з викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.

01.04.2024 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначає, що відповідачем не надано актів виконаних робіт, що підтверджували факт надання послуг ОСОБА_5 чи ОСОБА_3 та їх прийняття ОСОБА_1 , а квитки на пором, квитанція про сплату штрафу за паркування автомобіля відповідача та квитанції про оплату елементів фурнітури та кріплень, не підтверджують за своїм змістом та значенням наявність взаємовідносин між сторонами. Також, зі змісту з наданої відповідачем переписки в месенжері не можливо достовірно встановити, що така переписка дійсно відбувалася з позивачем. Крім того, переписка в месенжері не підтверджує тих обставин, що позивач замовляв послуги у відповідача, обіцянку, пропозицію чи обов`язок позивача сплатити відповідачу грошові кошти. Оскільки відповідачем не надано жодних підтверджень щодо наявності взаємовідносин між сторонами, позивач важчає, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, представник позивача направила до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був належно повідомлений, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що сторони висловили свої позиції щодо суті спору шляхом подання до суду позову, відзиву на нього, відповідно, із доказами на підтвердження викладених доводів, суд, на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу без участі сторін.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

23 грудня 2023 року ОСОБА_1 перерахував на рахунок ОСОБА_3 62700 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № Р24АD5294.

Також ОСОБА_1 29.12.2023 було перераховано на рахунок ОСОБА_3 40000 грн, що підтверджується квитанцією № Т8Т3-Р359-К6А6-99ХВ.

Позивач зазначає, що вказані кошти були перераховані на рахунок відповідача помилково та між сторонами були відсутні будь-які договірні відносини, а тому підлягають поверненню як кошти, набуті та збережені без достатніх правових підстав.

Згідно ч. ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.

З матеріалів справи, а саме із відзиву на позов та доданих до нього документів, суд вбачає, що дійсно між сторонами існувала домовленість щодо виготовлення та встановлення меблів та, за твердженням представника відповідача, саме в межах цієї домовленості позивачем і були перераховані грошові кошти відповідачу.

Суд звертає увагу на те, що, по-перше, даний факт, а саме факт наявності договірних відносин між сторонами або між позивачем та третьою особою, не оспорюється позивачем, а зазначається лише про не надання суду актів виконаних робіт тощо, а також виконання робіт не особисто відповідачем, яка отримала грошові кошти, по-друге, позивач, як особа, яка безпосередньо здійснила помилкове, за його твердженням, перерахування коштів, не надав суду достатнього обґрунтування, яким чином та за яких обставин він помилково двічі здійснив перерахування доволі значних грошових сум на рахунок відповідача.

Згідно із частинами першою та другою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним;припинення дії, яка порушує право;відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано суду беззаперечних, належних, допустимих та достатніх доказів того, що грошові кошти були ним перераховані відповідачу саме без правових підстав, а не в межах договірних відносин, а тому застосування у даному випадку ст. 1212 ЦК України як обраного позивачем способу захисту та підстави повернення спірних коштів суд вважає неможливим.

При цьому, позивач не позбавлений права на звернення до суду із вимогами, пов`язаними із неналежним, на його думку, виконанням зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 41, 258, 259, 263-265, 273, 279, 351, 352, 354, 355, пп. 15.5 п. 1 Перехідних положень ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , діє на підставі договору про надання правничої допомоги б/н від 19.01.2024, адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник відповідача: ОСОБА_4 ,діє на підставі договору про надання правової допомоги № від 04.03.2024, адреса: м. Харків, вул. Сумська, 19, оф. 2, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП - невідомо, паспорт невідомо.

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст рішення виготовлений 18.06.2024.