Справа № 510/1028/24
Провадження 2/510/1105/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.24року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа -

Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання батьківства, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 (третя особа - Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання батьківства.

Позовні вимоги мотивує тим, що наприкінці 2015 року, початку 2016 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина ОСОБА_3 . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були записані зі слів матері дитини. На теперішній час, сторони відновили фактичні сімейні стосунки, відповідач повідомила, що позивач є батьком дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Враховуючи наведене, позивач для захисту своїх батьківських прав та прав дитини, звернувся з позовом до суду.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій також просила розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи - ОСОБА_4 , у підготовче судове засідання не з`явилась, направила до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. серія НОМЕР_1 ; витяг № 9 від 14.05.2024р. з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України; довідка виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; витяг № 2024/001547043 від 14.02.2024р.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що наприкінці 2015 року, початку 2016 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рені Ренійського району Одеської області народилась ОСОБА_3 , про що 13.09.2016р. Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 214. При реєстрації актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_3 , відомості про батька були записані зі слів матері дитини, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за заявою матері дитини, відомості про батька дитини були внесені за вказівкою заявниці.

На теперішній час, сторони відновили стосунки, відповідач повідомила позивача, що ОСОБА_3 є його рідною дитиною. Позивач це твердження визнає, щодо цього заперечень не має, визнає себе біологічним батьком дитини та бажає бути ним зареєстрованим, мати права та нести всі передбачені законом обов`язки щодо своєї дитини.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду докази в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві.

Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України, викладених в постанові № 3 від 15.05.2006 "Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Пунктом 9 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Виходячи з усього вищенаведеного, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи. Під час розгляду даної справи проведення вищевказаної експертизи не призначалось, оскільки позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, а відповідач визнала їх повністю.

Згідно зі ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 8 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 20, 126, 135, 134 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа - Ренійський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про визнання батьківства - задовольнити.

2.Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України (РНОКПП НОМЕР_2 ), батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису № 214 від 13.09.2016 р. про народження ОСОБА_3 , складеного Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме: записати її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, а прізвище дитини вказати за прізвищем батька « ОСОБА_3 », ім`я по-батькові вказати « ОСОБА_3 ».

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін