Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1988/24

11 листопада 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

14.08.2024 року адвокат Гураш М.В. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20.11.2020 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області позивач зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , про що цього ж дня було складено відповідний актовий запис № 23.

При реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивача « ОСОБА_3 » було змінено на « ОСОБА_4 ».

У шлюбі з відповідачем дітей у сторін по даній справі немає, однак розірвати шлюб за взаємною згодою подружжя в органах державної реєстрації актів цивільного стану позивач не може, оскільки відповідач не надає такої згоди.

Вказує, що як зазначає позивач, тільки на перших порах сімейного життя у них з відповідачем були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак уже тривалий час подружнє життя не складається.

Причиною розпаду їхньої сім`ї стало те, що у них як виявилося різні характери та погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, тощо, в результаті чого між останніми постійно виникали непорозуміння і конфлікти.

Звертає увагу, що позивач старалася зберегти сім`ю, однак відносини з чоловіком лише погіршувалися і в результаті між ними склалося таке відношення, як нетерпимість один до одного, оскільки вони не могли з часом знайти спільної мови навіть при вирішенні самих елементарних побутових питань.

Разом з тим, основною причиною розпаду сім`ї є той факт, що відповідач постійно вчиняв щодо позивача психологічне та фізичне насильство, а саме час від часу наносив останній побої, спричиняючи фізичну біль. Крім того відповідач постійно обзиває її ( ОСОБА_1 ) різними непристойними словами, принижуючи її честь і гідність як жінки, в присутності сторонніх осіб, а тому терпіти таку неправомірну поведінку відповідача позивач більше не бажає.

Зазначає, що впродовж останнього року сторони не підтримують подружніх стосунків і фактично разом не проживаємо. Такі обставини привели до остаточного розпаду їх сім`ї.

Враховуючи наведене, позивач переконливо вирішила розірвати шлюб, який став носити формальний характер. Сторони по даній справі перестали цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки та поваги. На даний час вони стали один одному зовсім чужими, а тому позивач вважає неможливим перебування в шлюбі з відповідачем, який (шлюб) вичерпав себе як такий і майбутнього в нього немає.

Також вказує, що надавати термін на примирення не доцільно, оскільки воно вже неможливе, так як неприязні стосунки між сторонами тривають вже досить довго, що і змусило позивача прийняти рішення про звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, оскільки він (шлюб) уже розпався і це (розірвання шлюбу) відповідає інтересам сторін.

Таким чином, представник позивача просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також зазначає, що позивач після розірвання шлюбу з відповідачем бажає залишити собі шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Судові витрати по справі остання залишає за собою.

В судове засідання позивач чи її представник не прибули, натомість останній подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд даної справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 він підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити, а також не заперечує щодо заочного розгляду даної справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди представника позивача, згідно ухвали від 11.11.2024 року про вирішення вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 20.11.2020 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 (а.с.6).

Дітей від даного шлюбу у сторін по справі немає.

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється тривалим, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо та не підтримують сімейних відносин. Зокрема, позивач ОСОБА_1 не має наміру підтримувати їх в подальшому і в позовних вимогах стверджує, що вони як подружжя втратили почуття поваги та любові один до одного.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано відповідачем та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Також, у відповідності до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 слід залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 113 СК України, керуючись ст.ст.258, 259, 263, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 20.11.2020 року у виконавчому комітеті Делятинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 23 розірвати.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Грещук Р.П.