Справа №339/128/24
У Х В А Л А

18.06.24 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому просить встановити йому додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна за заповітом після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача заявила клопотання про витребування з нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 з метою з"ясування наявність чи відсутність інших спадкоємців та інформації з Тисівського старостинського округу, нотаріальтної контори чи повідомлявся позивач про наявність заповіту згідно ст. 63 ЗУ «Про нотаріат».

Відповідач та її представник не заперечували проти задоволенння клопотання про витребовування доказів.

Суд, заслухавши учасників справи, ознайомившись з матеріалами справи, вважає за необхідне витребувати з нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 з метою з"ясування наявність чи відсутність інших спадкоємців, оскільки такі відомості мають значення для правильного вирішення справи, що розглядається.

Так, відповідно до вимог ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Згідно практики розгляду цивільних справ про спадкування належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За змістом ч.1,3 ст. 1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК строк.

Відповідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом ( ст. 84 ЦПК України).

Згідно частини 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

На виконання зазначених норм Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 затверджено «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок).

При цьому, пунктом 1.2 Розділу 10 Порядку визначено, що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Також, згідно Розділу 10 Порядку нотаріусом при заведенні спадкової справи та підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину здійснюється ряд інших перевірок, зокрема щодо кола спадкоємців, складу спадщини, тощо. Відомості про результати зазначених перевірок містяться в спадковій справі.

При цьому, частиною 1 статті 8 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про нотаріат», нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.

З наведеного вбачається, що відомості, які містяться в спадковій справі містять нотаріальну таємницю, що унеможливлює отримання спадкової справи безпосередньо позивачем або його представником.

Згідно ст. 63 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Як свідчать матеріали справи, заповіт від 30 квітня 1993 року складений та засвідчений уповноваженою особою Тисівської сільської ради.

При таких обставинах, слід витребувати у Тисівського старостинського округу та нотаруіса інформацію чи повідомлявся позивач про відкриття спадщини про наявність заповіту складеного на його ім`я.

Отже, керуючись ст. 84, 197, 261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 задоволити.

Витребувати у приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Барабаш Р.С. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Танява Калуського району Івано-Франківської області та інформацію чи повідомлявся після відкритя спадкової справи за заявою ОСОБА_2 інший спадкоємець відповідно до заповіту від 30 квітня 1993 року ОСОБА_4 про відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 .

Витребувати у Тисівського старостинського округу Болехівської міської ради інформацію чи вчинялися уповноваженою особою Тисівської сільської ради згідно ЗУ «Про нотаріат» дії після встановлення наявності заповіту від 30 квітня 1993 року спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Танява Калуського району Івано-Франківської області для повідомлення спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 про відкриття спадщини; чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом ОСОБА_4 , в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Вказану інформацію слід надати в строк до 28 червня 2024 року.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 84 ЦПК України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Крім того, роз`яснити, що у відповідності до положень частини 1 статті 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років.

Ухвала окремо від рішення суду не підлягає оскарженню та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Головенко О.С.