УХВАЛА

13 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 638/1651/22

провадження № 61-14343ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визнання права власності, визнання коштів спільним майном, стягнення суми, заміну боржника за договором позики

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», про встановлення факту окремого проживання, визнання кредитних та факторингових зобов`язань за відповідними договорами спільними сумісними зобов`язаннями, поділ майна подружжя, стягнення сум,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова

від 20 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду

від 17 вересня 2024 року (повний текст постанови складено 19 вересня

2024 року) у справі № 638/1651/22.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на наступне.

І. Щодо зазначення в касаційній скарзі відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає касаційну скаргу.

Однак ОСОБА_1 не зазначає передбачені пунктом 2 частини другої статті 392 ЦПК України відомості щодо наявності або відсутності у нього електронного кабінету в підсистемі Електронний суд.

ІІ. Щодо сплати судового збору

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги до касаційної скарги додається документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У лютому 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом, відповідно до якого, уточнивши предмет позову, просила суд:

1) здійснити поділ майна подружжя трикімнатної квартири

АДРЕСА_1 , що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

2) визнати право приватної власності на квартиру

АДРЕСА_1 , за

ОСОБА_2 ;

3) визнати суму заробітної плати, отриману ОСОБА_1 за період з

2011 року по 19 листопада 2021 року у розмірі 4 191 834 грн спільним майном подружжя;

4) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частку у сумі заробітної плати, отриманій ОСОБА_1 за період 2011-2021 роки, яка складає 1 434 817,14 грн;

5) замінити боржника (позичальника), перевести борг за Договором позики

№ 03/09/21-1 від 03 вересня 2021 року на суму 1 460 620,18 грн з

ОСОБА_1 на нового боржника (позичальника) - ОСОБА_2 .

У вересні 2022 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов, відповідно до якого, уточнивши позовні вимоги, просив суд:

1) встановити факт окремого проживання ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 з 22 вересня 2021 року, в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин та не веденням спільного сумісного господарства;

2) визнати зобов`язання у розмірі 1 460 620, 18 грн за Договором позики

№ 03/09/21-1 від 03 вересня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» та ОСОБА_1 в результаті невиконання подружжям в повному обсязі зобов`язань за Кредитним договором № 11/01/2004 від 03 березня

2004 року між АТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_1 , та зобов`язання в розмірі 450 000 грн за Кредитним договором від 08 грудня 2020 року, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 , спільним сумісним зобов`язанням подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

3) здійснити поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартири по АДРЕСА_2 , загальною площею 68,4кв. м., покласти на ОСОБА_1 обов`язок з повернення позики у розмірі 1 460 620, 18 грн за Договором позики № 03/09/21-1

від 03 вересня 2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» і ОСОБА_1 , та обов`язок зі сплати заборгованості в розмірі 173 786,52 грн за Кредитним договором від 08 грудня 2020 року, укладеним між АТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_1 ;

4) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 149 961,09 грн, що становлять частку спільного зобов`язання подружжя за Кредитним договором від 08 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Укрексімбанк», сплаченого ним після припинення шлюбних відносин; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 119 294,16 грн в рахунок виконання кредитних зобов`язань подружжя за Кредитним договором від 08 грудня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «Укрексімбанк», та за Договором позики № 03/09/21-1 від 03 вересня 2021 року.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року вимоги первісного та зустрічного позову задоволено частково. Визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 . Визнано право власності на частину квартири

АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 . В іншій частині вимоги позову

ОСОБА_2 та вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року залишено без змін.

В поданій касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, ухваливши по справі нове судове рішення про повне задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року в справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) сформульовано правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

За змістом пунктів 1, 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, а у позовах про визнання права власності на майно - вартістю майна.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом спрямовані на встановлення факту окремого проживання сторін, поділ зобов`язань за договором позики та кредитним договором в загальному розмірі

1 910 520, 18 грн, поділ квартири по

АДРЕСА_2 та стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів в сумі

269 255, 25 грн. Оскарженими судовими рішеннями задоволено вимоги первісного позову щодо поділу квартири.

Таким чином судовий збір за подану касаційну скаргу має бути сплачено за одну вимогу немайнового характеру (встановлення факту) та вимоги майнового характеру з урахуванням вартості спірного майна в межах максимальної суми судового збору визначеного законом.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить з 1 січня 2022 року (у якому були подані первісний та зустрічний позови) -

2 481 грн, а максимальний розмір судового збору за подання фізичною особою позову майнового характеру у 2022 році становить - 12 405 грн (із розрахунку 2 481 х 5).

Таким чином розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 26 794, 80 грн (із розрахунку 992,40 грн (за вимогу немайнового характеру) + 12 405 грн (за подання фізичною особою позову майнового характеру

у 2022 році) х 200 %)

Заявником надано квитанцію № 217963784 від 14 жовтня 2024 року про сплату судового збору у розмірі 20 840,40 грн, без обґрунтування такого розміру.

Отже, сума недоплати становить 5 954,40 грн (26 794, 80 - 20 840,40).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

ІІІ. Щодо надання копії касаційної скарги

Відповідно до положень пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Згідно відомостей ЄДРСР вбачається, що учасниками даної справи, крім заявника, є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України».

Касаційна скарга ОСОБА_1 подана засобами поштового зв`язку, однак в порушення вимог статті 392 ЦПК України до неї додано лише дві копії касаційної скарги, замість трьох.

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

1) зазначення відомостей про наявність або відсутність у ОСОБА_1 зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі Електронний суд;

2) обґрунтування розміру сплаченого судового збору або надання документу про доплату судового збору в сумі 5 954,40 грн;

3) надання копії касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження або про відмову у відкритті касаційного провадження буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у справі

№ 638/1651/22 залишити без руху.

Визначити для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення ОСОБА_1 копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович