Справа № 151/775/24
Провадження №2-о/151/87/24
РІШЕННЯ

іменем України

07 листопада 2024 року селище Чечельник

Чечельницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді Токарчук Л.Г.

за участю секретаря судових засідань Бондаренко В.П.

заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Чечельник Вінницької області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців, відносно ОСОБА_2 і встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього такі обов`язки: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці її проживання; наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування заявниці; особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 ; переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заяву мотивує тим, що з 2013 року вона час від часу співмешкає з ОСОБА_2 , хоча у зареєстрованому шлюбі з ним не перебуває. Починаючи з вересня 2023 року їхні відносини фактично припинено, кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю. На фоні постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною та вона зазнає постійного психологічного тиску з його боку. На її адресу постійно надходять погрози фізичною розправою, як під час спілкування, коли він відвідує її за місцем її проживання, в телефонних розмовах, так і в текстових повідомленнях. 25 березня 2024 року Чечельницьким районним судом Вінницької області було видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 .. 30 квітня 2024 року постановою судді Чечельницького районного суду Вінницької області Атаманенка Ю.Ф. було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 29 травня 2024 року постановою судді Чечельницького районного суду Вінницької області ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. 13.10.2024 поліцейським з СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Постернаком Д.О. винесено терміновий заборонний припис стосовно ОСОБА_2 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 строком на 10 діб. На даний час турбуючись за своє життя, вимушена переховуватися в своєму будинку та всіляко уникати спілкування з ОСОБА_2 .. Не зважаючи на заходи вжиті поліцією і судом він після кожного рішення суду і надалі погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Просить заяву задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала повністю та пояснила, що 25 березня 2024 року відносно ОСОБА_2 Чечельницьким районним судом Вінницької області був встановлений обмежувальний припис, який ОСОБА_2 порушив уже на наступний день. У них на початку квітня пропав собачка, він його знайшов і привіз їм додому, після чого хотів помиритися та почав писати її на вайбер про те, що він повішається і т.д.. Коли увечері 30.04.2024 сиділа на кухні, то побачила, що ОСОБА_2 стоїть біля вікна та дивиться, що вона робить, тоді викликала поліцію, але справу закрили. Потім були проводи у Іллінецькому районі, її мама зателефонувала до ОСОБА_2 та попросила, щоб він їх разом відвіз на проводи, що він і зробив, а після провід привіз їх назад. Через декілька днів ОСОБА_2 , який є батьком її меншої доньки, хоч і не записаний у свідоцтві як батько, зателефонував до неї та попросив, щоб та дала їй телефон. Десь наприкінці травня помирилися, він приїжджав до них, допомагав : то дзеркало із ОСОБА_3 привезти, то дрова привіз, нарубав, бур`ян біля хати косив, дитині до школи рюкзак купив і гроші дав, хоча потім про все їй згадує, що дав і що зробив. 05 вересня 2024 року прийшов рубати дрова, привіз олію та муку, а коли порубав дрова, зайшов у хату, поїв та потім хотів залишитися на ніч, вона відмовила, на що він почав кричати та обзивати її, забрав олію, муку та поїхав. 19.09.2024 приїхав за сокирою, яку залишив, коли рубав дрова, яку вона викинула на вулицю. 13.10.2024 вона мала йти на нічну зміну, завела доньку до своєї мами, прийшовши назад додому вирішила пересадити вазони і почула, що їде машина з ввімкненою музикою, під`їхавши до її подвір`я зупинилася, вийшов ОСОБА_2 з якимось чоловіком та почав танцювати біля її воріт. Ще залишив їй у дверях будинку гроші, скільки не знає, їх рахували уже поліцейські, які приїхали за її викликом, склали протокол та терміновий заборонний припис. ОСОБА_2 постійно дзвонить їй, пише, приїжджає та влаштовує сварки, обзиває її при людях. Розуміє, що сама почала спілкуватися з ОСОБА_2 , після того як суд виніс обмежувальний припис, спровокувала його, але чотири місяці у них було все добре, до 05.09.2024 він приходив до неї, допомагав все робити, спілкувалися по телефону. Вважає, що ОСОБА_2 порушив припис, принижує її честь та гідність, тому просила заяву задоволити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечував проти встановлення такого припису, так як ОСОБА_1 сама постійно до нього телефонує та просить приїхати, чи кудись її відвезти, чи щось зробити, а потім знаючи про встановлений обмежувальний припис викликає поліцію. Її мама теж дзвонила, просила, щоб відвіз їх разом у Іллінецький район на проводи, що він і зробив. Потім 10.06.2024 позвонила ОСОБА_1 , щоб відвіз її у м.Бершадь за дзеркалом для дочки, сіли разом і поїхали. На наступний день позвонила, щоб приїхав їсти вареники, приїхав, все було добре. Потім привіз дитині 8 метрів дров, порубав, вони поскладали. Ще разом закривали персики чи грушки, копав з дитиною картошку, бо ОСОБА_4 сказала, що там їх з дочкою ділянка. Найняв людину, щоб покосила город, бо бачив що треба, а ОСОБА_4 росказала йому де і що треба покосити. У серпні місяці позвонила і попросила, щоб завіз у сільську раду, бо мама хоче переоформити на неї будинок, відвіз. ІНФОРМАЦІЯ_1 приїхав привіз муку і олію, поставив у віранді на табуретку, а мука трішки посипалася, то вона почала до нього кричати та обзивати дибілом, на що звичайно відреагував та також у її сторону почав сваритися, забрав муку, олію і поїхав. 13 жовтня 2024 року купив нову машину, вирішив проїхатися з товаришем, а у ній заклинив стартер і вони зупинилися біля воріт у ОСОБА_1 , настрій був хороший, удень заробив гроші, пішов поставив їх у двері ОСОБА_1 , вийшов на вулицю і почав танцювати, стверджує, що нічого поганого не робив. Зазначив, що цим приписам не буде кінця, бо ОСОБА_1 спочатку викликає поліцію, потім подає до суду, а потім сама до нього телефонує і просить щось зробити чи допомогти. Він першим ніколи сварку не починає, ОСОБА_1 сама постійно його провокує, оскільки їй усе не так. Він не може дотримуватися приписів, коли вона дзвоне і просить його приїхати щось допомогти, не може їй відмовити, адже там живе і його дочка, яку він любить.

Свідок ОСОБА_5 , яка є старостою Каташинського старостинського округу у судовому засіданні пояснила, що 09 серпня 2024 року ОСОБА_2 привозив у сільську раду ОСОБА_1 та її маму, оскільки остання переоформляла на дочку будинок. Відносини між ними були доброзичливі, скарг щодо порушення ним омежувального припису та скандалів ні від ОСОБА_1 ні від сусідів до неї не поступало. Зазначила, що також він приїжджав забирав платіжки за землю мамі ОСОБА_1 , так як останння телефонувала та просила ним передати.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що був у магазині, чув як ОСОБА_2 говорив з кимось по телефону, після чого сказав йому, що поїдемо до ОСОБА_7 треба покосити город. Поїхали, покосили і поїхали додому, розраховувався ОСОБА_8 . З ким він розмовляв не чув, але думає, що то була ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що була на христинах де був і ОСОБА_10 , який під час розмови запитав її, чи не хоче вона купити крісло і ліжко, бо ОСОБА_11 продає. ОСОБА_8 перед нею зателефонивав до ОСОБА_1 та попросив скинути йому фото, які та йому перекинула, а він уже показав їй. Розмова між ними була дружня, телефон був увімкнений на гучний зв`язок та вона все чула. ОСОБА_8 ще позивич їй кошти на придбання цих маблів, які треба було віддати ОСОБА_7 , а вона йому віддала уже через деякий час. Після того, ОСОБА_8 запитав, коли вони приїдуть забирати, бо треба щоб ОСОБА_4 була дома. Вони приїхали забирати, коли ОСОБА_7 не було, але ліжко і крісло стояли на вулиці, які вони забрали під наглядом людини, що рубала у ОСОБА_12 , ОСОБА_13 там не було.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, свідків, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що сторони проживали у незареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дочку ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої ОСОБА_2 не записаний, а, як зазначили у судовому засіданні сторони, батько записаний зі слів матері.

ОСОБА_1 проживає в своєму будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 разом із двома неповнолітніми доньками : ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

25 березня 2024 року Чечельницьким районним судом Вінницької області відносно ОСОБА_2 було видано обмежувальний припис.

Главою 13 розділу IV Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''. Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначено п.п. 3, 6, 7, 8, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'' передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству'', оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

При цьому суд зауважує, що посилання заявника на постанову Чечельницького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2024 року не може бути належним доказом, оскільки постанова хоча і винесена судом після встановлення обмежувального припису, однак правопорушення скоєне ОСОБА_2 17 березня 2024 року, тобто до видачі обмежувального припису судом.

Заявницею до заяви додано, також, постанови Чечельницького районного суду Вінницької області винесені відносно ОСОБА_2 20.09.2023, 23.10.2023 та 25.12.2023, однак вони, також, були винесені ще до встановлення припису судом та стали підставою для встановлення судом обмежувального припису, який уже закінчився та не можуть бути взяті судом до уваги повторно.

Щодо постанови Чечельницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року суд зазначає те, що дана постанова не може бути взята до уваги, оскільки вона винесена по ст. 173 КУпАП, а саме за порушення громадського порядку і спокою громадян, а не за ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_1 ..

Крім того, заявницею надано документ, згідно якого 13.10.2024 поліцейським з СПД №1 ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області сержантом поліції Постернаком Д.О. відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис та складено протокол про адміністративне правопорушення по ч.1 ст.173-2 КУпАП строком на 10 діб. Дана справа судом ще не розглянута. (а.с.29)

Сам факт звернення заявника до органів поліції щодо вчинення домашнього насильства без належних та допустимих доказів, що підтверджують такі дії, не є достатнім підтвердженням вчинення такого насильства та застосування судом до кривдника спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству (постанова Верховного Суду у справі № 761/49109/19 від 10.02.2021 року, постанова Верховного Суду у справі № 640/23804/18 від 29.08.2019 року, постанова Верховного Суду № 635/4854/19-ц від 02.09.2020 року, постанова Верховного Суду у справі № 336/5627/19 від 08.04.2020 року, постанова Верховного Суду у справі № 754/6995/19 від 14.01.2020 року, постанова Верховного Суду у справі № 363/3496/18 від 17.04.2019 року).

Суд звертає увагу на те, що окрім зафіксованих фактів, а саме відеозапису з відеокамери, яка розташована біля будинку заявниці, де одного дня ОСОБА_2 обходив будинок ОСОБА_1 та іншого дня, де він із знайомим танцював біля її будинку, де виражався нецензурними словами, заявником не надано суду жодних доказів на підтвердження систематичності вчинення ним домашнього насильства.

Суд також бере до уваги покази свідків, які стверджують, що неодноразово бачили та чули, як ОСОБА_1 дружньо спілкується із ОСОБА_16 та просить його допомоги.

Даний факт також підтверджується показами заявниці у судовому засіданні, де вона зазначали, про те, що сама спровокувала та порушила заборонний припис та стверджувала, що неодноразово телефонувала до ОСОБА_2 сама, він її допомагав по господарству, возив на проводи та у м. Бершадь за її проханням, вони з ним помирилися та у них 4 місяці було все добре.

Згідно з правовими позиціями, викладеними Верховним Судом, зокрема, в Постановах від 27 листопада 2019 року у справі №753/23624/18, від 09 грудня 2019 року у справі №756/11732/18, від 18 грудня 2019 року у справі №754/9263/19, від 14 січня 2019 року у справі №754/6995/19, від 06 лютого 2020 року у справі №753/8626/19, від 09 вересня 2020 року у справі №711/3280/20, під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Також у цих постановах Верховний суд виходив з того, що звернення заявника до органів поліції самі по собі не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''.

Факт сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті не підтверджує факту вчинення заінтересованою особою домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом спеціальних заходів (постанова Верховного Суду у справі № 545/744/19 від 30.01.2020 року, постанова Верховного Суду у справі № 607/10122/19 від 04.12.2019 року).

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків (постанова Верховного Суду у справі № 756/2072/18 від 21.11.2018 року).

Видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною та дітьми погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства (постанова Верховного Суду у справі №753/10840/19 від 13.07.2020 року).

Надана суду заявницею переписка із ОСОБА_2 хоч і містить елементи ненормативної лексики, але її зміст не свідчить про вчинення ним домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та не є підставою для встановлення обмежувального припису.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отож зібрані у справі докази не підтверджують факт тривалого або систематичного психологічного насильства в сім`ї, яке вчиняється заінтересованою особою стосовно заявниці і ця особа є беззаперечним кривдником, не доводять настання та збільшення загрози насильницьких дій, не доказують існування на момент звернення до суду ризиків можливого продовження таких дій заінтересованою особою відносно заявника, а також можливої ескалації такого насильства.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Крім того, сторони не проживають разом за однією адресою, не є володільцями спільного житлового майна, що також вказує на недоведеність ризиків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, суд приходить до висновку, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не підтверджують факту систематичного вчинення домашнього насильства щодо заявника, та на даний час не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного, психологічного чи матеріального насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України ''Про запобігання та протидію домашньому насильству''.

Суд також звертає увагу на те, що заявниця після встановлення попереднього обмежувального припису судом 25 березня 2024 року, сама постійно телефонувала ОСОБА_2 , спілкувалася з ним, просила допомоги у різних чоловічих справах та у сприянні у поїздках на проводи та по інших потребах, хоча попереджалася судом про недопустимість таких дій з її боку у разі встановлення обмежувального припису.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що необхідність у застосуванні обмежувального припису відносно ОСОБА_2 є недоведеною належними та достатніми доказами, а відтак наявні правові підстави для відмови в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Керуючись статтями 263-265, 268, 319 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 11 листопада 2024 року.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження (місце проживання чи перебування) :

Заявниця: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , картка платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання : АДРЕСА_2 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , картка платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя Людмила ТОКАРЧУК