ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7878/24 Справа № 227/5221/21 Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач- до Комунальне некомерційне підприємство «Добропільська лікарня інтенсивного лікування»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна служба здоров`я України,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Васюк Микола Миколайович на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року, ухваленого суддею Корнєєвою В.В. у м.Добропіллі Донецької області, повний текст судового рішення складено 24 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до КНП «Добропільська ЛІЛ», третя особа Національна служба здоров`я України, про відшкодування шкоди, спричиненої незаконної вимоги оплати за надання медичних послуг.

В обґрунтування позову зазначила, що батько позивача ОСОБА_2 з 14.04.2021р. по 01.05.2021 р. перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Добропільська ЛІЛ»(відповідача по справі) з діагнозом: позашпитальна полісегментарна двобічна пневмонія (COVID-19). Позивач зазначає, що в зв`язку з хворобою ОСОБА_1 була вимушена купувати ліки, в тому числі, й ті, що входять до програми медичних гарантій, згідно списків, які кожного дня надавали їй працівники лікарні, але не зважаючи на це, 01.05.2021 р. її батько помер.

17.05.2021 року позивач звернулась з листом до Міністерства охорони здоров`я та Національної служби здоров`я України щодо компенсації коштів, витрачених на лікування наслідків, спричинених COVID-19.

З листа НСЗУ від 26.05.2021 р. позивачу стало відомо, що між НСЗУ та відповідачем укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1076-Е421-Р000 щодо надання медичної допомоги за пакетом медичних послуг: «Стаціонарна допомога пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2». Згідно п.19 Договору, надавач зобов`язується забезпечити реалізацію пацієнтами їх прав на отримання медичних послуг та відшкодувати збитки, завдані пацієнтам у зв`язку з порушенням вимог цього договору. Також, повідомлено про те, що НСЗУ звернулась до КНП «Добропільська ЛІЛ» та Донецької обласної ради, як власника надавача з проханням повернути кошти, які були сплачені за лікарські засоби та надати пояснення щодо обставин справи. Окрім того, позивача повідомлено, що її звернення містить можливі ознаки кримінального правопорушення, а відтак НСЗУ направлено матеріали звернення до Донецької обласної прокуратури.

24.06.2021 р. позивач звернулася до КНП «Добропільська ЛІЛ» та Донецької обласної ради з проханням повернути кошти за придбані лікарські засоби та витратні матеріали.

Відповідачем було частково повернуто ліки, які позивач купувала за власні кошти та передавала працівникам лікарні для лікування батька, але кошти, затрачені на купівлю іншої частини ліків їй повернуто не було, як зазначив відповідач, з причини того, що ці ліки було витрачено на лікування батька позивача.

Позивач також зазначила, що відповідачем неодноразово підтверджено те, що вона за призначенням лікарів КНП «Добропільська ЛІЛ» купувала лікарські засоби за власні кошти, вважає, що в діях відповідача наявні усі елементи складу правопорушення, щодо скоєння якого 07.07.2021 р. відкрито кримінальне провадження №0000029 за ч.1 ст.184 КК України, і є всі підстави для звернення до суду з цивільним позовом та просила стягнути з КНП «Добропільська ЛІЛ» на її користь матеріальну шкоду у розмірі 22 648,38 грн. із стягненням з відповідача понесених по справі судових витрат.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Добропільська лікарня інтенсивного лікування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна служба здоров`я України, про відшкодування шкоди відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 оскаржила судове рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та судові витрати покласти на відповідача.

Сторона позивача не погоджується з підставами для відмови у позові, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні.

Так, зокрема сторона позивача не погоджується з висновком суду про те, що позов заявлено до неналежного відповідача, вказує, що саме КНП «Добропільська ЛІЛ» несе відповідальність за порушення прав пацієнтів у зв`язку з чим саме остання має відшкодувати шкоду завдану позивачу. Вказує, що не встановлення осіб, які винні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КК України на момент розгляду справи, жодним чином не впливає на відповідальність КНП «Добропільська ЛІЛ», оскільки Договором передбачено, що збитки завдані пацієнтам відшкодовуються Надавачами. Отже КНП «Добропільська ЛІЛ» є належним відповідачем у справі і позивач скористалася правом пред`явити позов саме у порядку цивільного судочинства. Посилання суду першої інстанції на те, що НСЗУ не було проведено моніторингу якості надання медичних послуг з боку відповідача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки правовідносини щодо прав НСЗУ з проведення перевірки, жодним чином не впливають на права позивача та відповідальність відповідача.

Скаржник просить звернути увагу на справу №935/3143/21 та справу №521/16463/21, які є аналогічними цій справі та, де відповідачами являються саме Комунальні некомерційні підприємства.

Окрім того, представник відповідача вважає безпідставними та необґрунтованими посилання суду першої інстанції та відповідача на форс-мажорні обставини, посилаючись на те, що відповідач не був позбавлений можливості закупити необхідні ліки у іншого постачальника, окрім того відповідач всупереч п.42 Договору не попередив третю особу про неможливість закупити лікарські засоби. Таким чином відсутність ліків у постачальника, не можна віднести до форс-мажорних обставин та підстав для звільнення від відповідальності, яка передбачена Договором. Вказує, що відповідач був зобов`язаний забезпечити медикаментозну терапію та надавати усі лікарські засоби для лікування пацієнта. Зазначає, що відповідач не заперечував того, що працівники вказували ОСОБА_1 , які лікарські засоби необхідно придбавати за власний кошт, а відтак твердження суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено факт надання неякісних медичних послуг та вимагання оплати за такі послуги є безпідставними та необґрунтованими.

Представник позивача вважає належним чином обґрунтованими позовні вимоги, а саме, що в діях відповідача наявні усі елементи складу правопорушення, а відтак матеріальна шкода, яка була завдана позивачу підлягає відшкодуванню у повному обсязі, а обраний спосіб захисту в повній мірі забезпечить поновлення порушеного права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що між КНП «Добропільська ЛІЛ» (надавач послуг) та НСЗУ було укладено договір № 1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Згідно п.8 Договору №1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, надавач зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів.

Відповідно до п.16 Договору №1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, замовник має право: проводити моніторинг виконання умов договору, зокрема шляхом звірки повноти та достовірності інформації, що внесена у звіт про медичні послуги за договором, з інформацією, що міститься в системі, медичною документацією та іншими даним, що свідчать про надання послуг з цим договором, та у разі виявлення невідповідностей чи порушень умов цього договору здійснювати перерахунок сплачених коштів за звітом про медичні послуги.

Відповідно до п.38 Договору №1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, у разі коли після оплати за звітом про медичні послуги буде встановлено невідповідність даних звіту про медичні послуги інформації, що міститься в системі, статистичній звітності надавача, документам, які підтверджують надання медичних послуг, деклараціям, іншим фактичним даним про надання медичних послуг, надавач зобов`язаний повернути замовнику надміру сплачені кошти протягом трьох календарних днів з дати надіслання повідомлення замовником. У разі неповернення надміру сплачених коштів замовник має право відповідно зменшити суму оплати у наступних звітних періодах.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , який захворів на COVID-19 та проходив лікування в КНП «Добропільська ЛІЛ».

Листом КНП «Добропільська ЛІЛ» від 07.07.2021 р. підтверджується факт перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стаціонарному лікуванні з 14.04.2021р. по 01.05.2021р. в КНП «Добропільська ЛІЛ», з діагнозом основним: позашпитальна полісегментарна двобічна пневмонія (COVID-19), ускладнення: сепсис, синдром поліорганої недостатності, ДН ІІІ по рестриктивному типу ГРДС, сукупні: ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз. Хворому проводилось необхідне обстеження: клінічні та біохімічні аналізи, рентген та КТ діагностика, ЕКГ та інше. Лікарські засоби та витратні матеріали за період лікування були надані пацієнту за кошти НСЗУ та для лікування хворих на коронавірусну інфекцію COVID-19, пакет 31, на загальну суму 32651 грн., та також призначались препарати, за згодою пацієнта, які не входять до Національного переліку основних лікарських засобів, затверджених Постановою КМУ від 25.03.2009р. № 333 (том 1 а.с. 47-49).

Згідно долученої до матеріалів справи копії медичної картки стаціонарного хворого № 1561 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.04.2021 року по 01.05.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Добропільська ЛІЛ» та йому надавалась медична допомога, а саме: лікарями призначено лікування, у хворого неодноразово за час його перебування в закладі проводилися дослідження крові, сечі, було здійснено переливання трансфузійної рідини, та проводилися інші заходи для покрашення стану здоров`я пацієнта (том. 2 ст. 90-173).

Матеріалами справи встановлено, що батьком позивача ОСОБА_2 18.04.2021р.було підписано форму інформаційної згоди пацієнта на проведення лікування хворих препаратами, які не входять до національного переліку (том 1 а.с. 80).

Позивачем до матеріалів справи долучено чеки з препаратами, які вона за власні кошти купувала батькові (том 1 а.с. 21-30).

З наданих до суду чеків та листіврозрахунків, вбачається, що позивачем на лікування батька було витрачено на придбання ліків грошові кошти у розмірі 22 648,38 грн (з врахуванням повернутих ліків).

Тобто, судом встановлено, що частково медичні препарати, які використовувалися під час лікування батька позивача в лікарні, були придбані за кошти позивача. Перелік цих препаратів, зазначений в позові, відповідачем не оспорюється.

Представники відповідача в судовому засіданні підтвердили, що приймали від позивача ліки для лікування її батька, оскільки в розпорядженні лікарів на той час не було необхідних ліків, так як постачальник ліків не зміг забезпечити поставку всіх необхідних ліків.

З копії листа-згоди від 05.05.2021р., виданого ТОВ «Ютекс Медікал» встановлено, що за період з 01.04.2021р. по 30.04.2021р. не було в наявності наступних ліків: з діючою речовиною (Декседетомидін) фленокс та еноксапарин, з діючою речовиною (methylprednisolone) солу-медрол (том 1 а.с. 79).

З копії листа-згоди від 05.05.2021р., виданого ТОВ «Ютекс Медікал» вбачається, що за період з 01.04.2021р. по 30.04.2021р. не було в наявності наступних ліків: Фленокс (еноксапарин), Солу-Медрол, Роксипим, Дексмедетомидин (том 1 а.с. 252).

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №141 від 04.05.2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - двобічна тотальна пневмонія, набряк легень, інші суттєві стани, які сприяли смерті, але не пов`язані із захворюванням чи його ускладненням, яке безпосередньо є причиною смерті 2019 пCoVгостра респіраторна хвороба (том 1 а.с. 19).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 зверталася з листами до Міністерства охорони здоров`я України, Національної служби здоров`я України щодо компенсації коштів, витрачених на лікування наслідків, спричинених COVID-19, КНП «Добропільська ЛІЛ» та Донецької обласної ради щодо повернення коштів, що були витрачені на придбання лікарських засобів у період стаціонарного лікування, які передбачені програмою медичних гарантій (том 1 а.с. 32-35, 42-45).

З копії листів Національної служби здоров`я України вбачається, що НСЗУ звернулось з проханням до надавача медичних послуг поновити права ОСОБА_2 та повернути кошти, що були сплачені пацієнтом за лікарські засоби, які передбачені програмою медичних гарантій та оплачуються НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, оскільки надавач медичних послуг не мав права вимагати від пацієнтів незаконну винагороду в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання пацієнтами медичних послуг, що надаються згідно з договором, і повинен здійснювати контроль за тим, щоб працівники надавача та підрядники не вимагали від пацієнтів таку винагороду. Також, НСЗУ було направлено матеріали звернення до Донецької обласної прокуратури з проханням дослідити викладені обставини та вжити заходи реагування у межах компетенції (том 1 а.с. 36-41).

Відповідно до листа з НСЗУ від 02.10.2023 року, НСЗУ не здійснювався моніторинг виконання КНП «Добропільська ЛІЛ» умов договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за зверненням ОСОБА_1 щодо порушення медичними працівниками надавача прав її батька ОСОБА_2 на медичне обслуговування за програмою медичних гарантій. 01.05.2021 року до НСЗУ надходило звернення з Урядової «гарячої лінії», в якому було повідомлення ОСОБА_1 про порушення працівниками КНП «Добропільська ЛІЛ» прав ОСОБА_2 на медичне обслуговування за програмою медичних гарантій.

26.05.2021 НСЗУ надано відповідь щодо зазначеного питання в зверненні та направлено листа до КНП «Добропільська ЛІЛ» про надання пояснень стосовно обставин викладених у зверненні ОСОБА_1 і щодо повернення коштів, що були сплачені пацієнтом за лікарські засоби, які передбачені програмою медичних гарантій та оплачуються НСЗУ за договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантів. НСЗУ отримано лист- пояснення КНП «Добропільська ЛІЛ» від 19.06.2021 р. №1676.

НСЗУ 13.10.2021 року було повідомлено позивача щодо вжиття заходів, а саме: НСЗУ направлено матеріали звернень позивача до Донецької обласної прокуратури з проханням дослідити викладені обставини та вжити заходи реагування у межах компетенції.

16.07.2021 НСЗУ отримано відповідь від Покровської окружної прокуратури з повідомленням про початок досудового розслідування №0000029 від 07.07.2021 (ч.1 ст.184 КК України) за фактом незаконної вимоги оплати за надання медичних послуг. Стосовно проведення досудових дій правоохоронними органами по цій справі у НСЗУ інформація відсутня (том. 2 а.с. 199).

Матеріалами справи встановлено, що 07.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000029 від 07.07.2021 року за ч.1 ст.184 КК України за фактом незаконної вимоги оплати за надання медичної допомоги (том 1 а.с. 90).

Згідно відповіді т.в.о. начальника СВ відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 16.02.2022 року, по кримінальному провадженню №0000029 від 07.07.2021 року за ч.1 ст.184 КК України проводяться необхідні слідчі (розшукові) заходи та проводиться досудове розслідування (том 1 а.с. 135).

З копії листа першого заступника керівника Покровської окружної прокуратури Мармур М.С. від 17.09.2022 року вбачається, що кримінальне провадження №0000029 від 07.07.2021р. перебуває у провадженні слідчого відділу ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, досудове розслідування триває. Остаточне рішення не приймалось (том 1 а.с. 209).

Судом встановлено, що 25.12.2023 року заступником начальника СД ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Машаровою В.А. винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000029 від 07.07.2021 за ознаками кримінального проступку за ч.1 ст.184 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.02.2024 року скаргу адвоката Васюка Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову дізнавача СД відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Машарової В.А. від 25.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000029 від 07.07.2021 року задоволено. Постанову дізнавача СД відділу поліції №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області Машарової В.А. від 25.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000029 від 07.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КК України скасовано та матеріали кримінального провадження № 0000029 від 07.07.2021 року за ч.1 ст.184 КК України повернуто до ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області для продовження досудового розслідування.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні її позовних вимог, на підставі досліджених доказів наданих сторонами, виходив з необґрунтованості та недоведеності позивачем заявлених позовних вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції та не може погодитись з доводами сторони позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Права особи на якісну медичну допомогу і безпеку закріплено в Європейській хартії прав пацієнтів (ст. 8, 9), Конституції України (ст. 49, ч. 1), Основах законодавства України про охорону здоров`я.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.

Згідно «Основ законодавства України про охорону здоров`я» медична допомога - діяльність професійно підготовлених медичних працівників, спрямована на профілактику, діагностику та лікування у зв`язку з хворобами, травмами, отруєннями і патологічними станами, а також у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до ст.283 ЦК України, фізична особа має право на охорону її здоров`я. Охорона здоров`я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою Конституцією України та законом.

Всі безкоштовні медичні послуги в Україні надаються по пакету гарантії МОЗ, пацієнт під час звернення до лікарні має знати, що держава оплатила його лікування, в тому числі і ліки, відповідно до протоколу лікування.

Основним державним органом який формує і реалізовує державну політику в сфері охорони здоров`я - є Міністерство охорони здоров`я.

Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №267 (в редакції постанови Кабінету МіністрівУкраїни від 24 січня 2020 р. №90): Міністерство охорони здоров`я України (МОЗ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МОЗ є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, забезпечує формування та реалізує державну політику.

Іншим центральним органом державної влади, який реалізує державну політику у сфері медичного обслуговування населення є Національна служба здоров`я України.

27 грудня 2017 р. Постановою Кабінету Міністрів України №1101 була утворена Національна служба здоров`я України і було затверджено Положення про Національну службу здоров`я України. Відповідно до цього Положення Національна служба здоров`я України (НСЗУ) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Основними завданнями НСЗУ є: 1) реалізація державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення (програма медичних гарантій); 2) виконання функцій замовника медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій; 3) внесення на розгляд Міністра охорони здоров`я пропозицій щодо забезпечення формування державної політики у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення.

Відповідно до п.1, 4 положення про Національну службу здоров`я України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2017 р. №1101, Національна служба здоров`я України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра охорони здоров`я, який реалізує державну політику у сфері державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення. НСЗУ відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює оплату згідно з тарифом за надані пацієнтам медичні послуги (включаючи медичні вироби) та лікарські засоби за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій.

Тобто, саме на Національну службу здоров`я України покладено обов`язок забезпечення виконання державних, соціальних гарантій в сфері медичного обслуговування населення, надання безкоштовного пакету медичних послуг за програмами медичних гарантій.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення державних фінансових гарантій медичного обслуговування пацієнтів з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та належної оплати праці медичних та інших працівників, які надають медичну допомогу таким пацієнтам» від 24 квітня 2020 року №331, кошти, передбачені для закупівлі медичних послуг, пов`язаних з наданням медичної допомоги пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення, насамперед спрямовуються, зокрема, на забезпечення лікарськими засобами та медичними виробами пацієнтам з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно до галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я, крім лікарських засобів та медичних виробів, постачання яких здійснюється шляхом централізованих закупівель Міністерством охорони здоров`я України.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог в позові зазначила, що шкоду їй було нанесено в результаті неправомірного вимагання оплати за медичні послуги, безкоштовність яких гарантовано державою, та з посиланням на ст.1166 ЦК України просила стягнути на її відшкодування шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Висновок суду першої інстанції, про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено неправомірного вимагання працівниками відповідача оплати за медичні послуги, безкоштовність яких гарантовано державою, колегія суддів вважає правильним і повністю з ним погоджується, оскільки, як правильно зазначив суд стороною позивача не доведено факт вимагання, не зазначено хто саме вимагав, яку вимогу працівник медичної установи ставив при вимаганні, як і не надано жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів вимагання медичними працівниками відповідача незаконної винагороди в будь-якій формі, яка є попередньою чи наступною умовою для отримання позивачем медичних послуг, а також отримання від позивача або його представників оплати за такі медичні послуги.

Окрім того, як правильно зазначив суд першої інстанції слід на теперішній час досудове розслідування по кримінальному провадженню триває, і осіб, які вчинили таке кримінальне правопорушення, на час розгляду даної справи не встановлено.

Доводи позивача, про те, що незалежно від того чи буде підтверджено факт вимагання чи ні з боку медичних працівників, вона має право на компенсацію витраченого на лікування батька, в той час, коли ці ліки мали надаватися за системою медичних гарантій безкоштовно, були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд, зазначене питання слід вирішувати в результаті правового регулювання правовідносин між позивачем та НСУ.

Так, оплата надання медичних послуг пацієнтам у межах програми медичних гарантій, контроль фінансування та повернення надміру сплачених коштів здійснюється НСЗУ, а тому в даному випадку, після надходження звернення ОСОБА_1 до НСЗУ, остання відповідно до ПКМУ від 27.12.2017 р. №1101, п.31 договору №1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, зобов`язана була провести перевірку викладених фактів, та в разі підтвердження викладених позивачем фактів, згідно п.38 цього договору, через невідповідність даних звіту про медичні послуги інформації, що міститься в системі, статистичній звітності надавача, документам, які підтверджують надання медичних послуг, деклараціям, іншим фактичним даним про надання медичних послуг, офіційно пред`явити вимогу про повернення замовнику (НСЗУ) надміру сплачені кошти протягом трьох календарних днів з дати надіслання повідомлення замовником, а в разі неповернення надміру сплачених коштів замовник (НСЗУ) мав право відповідно зменшити суму оплати медичних послуг КНП «Добропільська ЛІЛ» у наступних звітних періодах.

Як встановлено судом, моніторинг якості надання медичних послуг з боку КНП «Добропільська ЛІЛ», НСЗУ не проводився, жодних заходів, передбачених п.31,38 договору №1076-Е421-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, НСЗУ не застосовувалося. Позивача, яка первісно звернулася із відповідною заявою до НСЗУ, було перенаправлено до КНП «Добропільська ЛІЛ» і роз`яснено ОСОБА_1 , що саме лікарня має повернути кошти, в той час, коли розпорядником бюджетних коштів щодо надання медичної допомоги за системою медичних гарантій є НСЗУ.

Отже, правовідносини щодо надання медичних послуг за рахунок держави існують між особою, яка проходить лікування (її родичами, які витрачають кошти на лікування хворого) з одного боку та НСЗУ як уповноваженого державою органу, який забезпечує надання соціальних гарантій щодо надання медичних послуг за рахунок держави згідно визначених МОЗ України програм, та є розпорядником бюджетних коштів, виділених державою для цього, а відтак, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що саме НСЗУ має нести відповідальність за неякісне надання або ненадання медичних послуг за системою соціальних гарантій, які гарантовані пацієнту державою, тому належним відповідачем за позовом про відшкодування понесених витрат на закупівлю ліків, надання яких на лікування хворого має надаватися безкоштовно за рахунок медичних гарантій, має бути саме Національна служба здоров`я України.

В апеляційній скарзі представник позивач просив звернути увагу на справу №935/3143/21 та справу №521/16463/21, які на його думку є аналогічними цій справі та, де відповідачами являються саме Комунальні некомерційні підприємства, проте колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені справи не є тотожніми з даною справою.

Так, у справі №935/3143/21, суд першої інстанції (Коростишевський районний суд Житомирської області), задовольнив позовні вимоги, прийнявши визнання відповідачем позову в повному обсязі.

У справі №521/16463/21 різняться предмет та підстави позову зі справою, що переглядається.

Так в зазначеній вище справі, рішення по якій ухвалено Малиновським районним судом м.Одеси вимоги позивача стосувалися визнання дій та бездіяльністі відповідача- Комунального некомерційного підприємства «Немирівська міська лікарня» Немирівської міської ради Вінницької області незаконною; стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди.

При цьому, у зазначеній справі висновком засідання Клініко-експертної комісії Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної державної адміністрації №4/21 були встановлені недоліки лікування, які мали наслідком незворотній процес різкого погіршення стану матері позивача, а також виявлено численні порушення вимог законодавства України, зокрема недотримання Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба «Ковід - 19» та Протоколу «Надання медичної допомоги для лікування «Коронавірусної хвороби (Ковід-19)», які затверджені Наказами МОЗ України від 28.03.2020 року № 722, зі змінами у ред. Наказу МОЗ України від 10.04.2020 року №852; незаконні вимоги середнім медичним персоналом КНП «Немирівська МЛ» стосовно придбання родичами пацієнтки виробів медичного призначення (кисневої маски), коштів за обстеження хворої методом ІФА.

Окрім того, зазначеним Висновком КЕК зобов`язала керівництво відповідача здійснити негайні заходи з усунення недоліків, викладених у висновку, а саме: директору КНП «Немирівська МЛ»: прийняти організаційні міри до працівників, які допустили порушення; провести інвентаризацію наявних виробів медичного призначення та лікарських засобів у закладі, провести анкетування пацієнтів стосовно якості надання медичної допомоги у закладі, дотримання умов обстеження та лікування хворих на Коронавірусну хворобу у закладі на безоплатних умовах, а також стосовно дотримання етико-деонтологічних норм при спілкуванні медичного персоналу при спілкуванні медичного персоналу з пацієнтами та їх родичами, з відповідними висновками та вжиттям необхідних заходів для виправлення ситуації; медичному директору КНП «Немирівська МЛ» взяти під особистий контроль якість надання медичної допомоги на стаціонарному етапі хворим на Коронавірусну хворобу (Ковід-19), а саме: дотримання вимог чинних наказів МОЗ України, якими затверджено стандарти та протоколи надання медичної допомоги хворим на Коронавірсну хворобу та дотримання маршруту пацієнта в закладі.

Також у зазначеній справі, відповідно до заяви позивача, Міністерством охорони здоров`я України проведено, позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері господарської діяльності з медичної практики, що підлягає ліцензуванню, про що складено відповідний Акт №17/267 від 30.06.2021 року. Під час здійснення перевірки комісією встановлено та Актом №17/267 від 30.06.2021 року зафіксовано наступні порушення законодавства відповідачем: п. 14, п. 13 Постанови КМ України №285 від 02.03.2016 року «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики», відповідач порушив вимоги стандартів медичної допомоги (медичних стандартів), уніфікованих клінічних протоколів, затверджених МОЗ; відповідач порушив вимоги абз. 4-5, 8-10 ст.14-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я»: порушено стандарт медичної допомоги та клінічний протокол; відповідач порушив вимоги до ведення форм первинної облікової документації, що затверджені МОЗ, а саме: пп. 22 п 13 Ліцензійних умов, Накази №330, Наказ № 1, Наказ №110, Наказ № 423, Наказ № 180, Наказ № 67, Наказ № 629, Наказ № 898, Наказ № 369, Наказ № 435.

Таким чином справи на які посилався представник позивача та справу, що переглядається не можна вважати тотожніми, тому доводи позивача, що КНП «Добропільська ЛІЛ» є належним відповідачем у даній справі та повинна нести відповідальність за спричинену позивачу матеріальну шкоду, колегія суддів вважає необґрунтованими та їх відхиляє.

Колегія суддів зауважує, що аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Васюк Микола Миколайович залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 11 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: