Справа № 459/2907/24
Провадження № 2/459/824/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 листопада 2024 року суддя Червоноградського міського суду Львівської області Отчак Н.Я., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю та визнання права власності на частку квартири,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2024 ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 , яким просить визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1 та в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, крім іншого, суддя перевіряє додержання усіх передумов відкриття провадження.

Нормами статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України встановлені вимоги до форми і змісту позовної заяви.

Як слідує з прохальної частини позовної заяви, позивачкою заявлено вимогу майнового характеру, а саме визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - квартиру АДРЕСА_1 та в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ідеальної частки квартири.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір», судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем справляється судовий збір, розмір якого становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024рік» станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028грн.

Позивачкою у позовній заяві зазначено, що вартість квартири згідно п. 7 Договору становить 227296, тому нею сплачено судовий збір у сумі 840,80грн, при цьому квитанцію про сплату судового збору не долучено.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви просить відтермінувати сплату судового збору, оскільки самостійно виховує неповнолітню дочку та не є фінансово стабільно.

Разом з тим, положеннями пункту 3 частини третьої статті 175 Цивільного процесуального кодексу України вказано, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 Цивільного процесуального кодексу України, ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Як роз`яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 -72 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Належним доказом підтвердження вартості майна є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Разом з тим, до позовної заяви не доданий документ, що підтверджує дійсну вартість спірного майна станом на час подання позовної заяви до суду, що унеможливлює визначити ціну позову і, відповідно, від вартості майна сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, а також відсутнє відповідне клопотання про встановлення його вартості у разі наявності обставин, що перешкоджають визначити дійсну вартість майна на час розгляду. При цьому, до матеріалів справи позивачкою долучено копію договору міни квартири від 02.09.2015, що позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, який повинен бути сплачений, виходячи із вірної ціни даного позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи, вимоги процесуального законодавства, позивач зобов`язаний подати усі докази по справі разом із позовною заявою. Процесуальним законодавством встановлено чіткі рамки подачі доказів до суду, після чого суд не вправі приймати подані докази, оскільки буде порушено вимоги принципу змагальності.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 року по справі № 908/2828/19, від 18.06.2020 року по справі № 909/965/16, від 07.05.2020 року по справі № 922/3059/16, від 09.04.2020 року по справі № 10/Б-743, відповідно до якої системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача) (висновок викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 913/317/18 та від 22.05.2019 у справі № 5011-15/10488-2012).

Відповідно до частини першої-другої статті 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків шляхом надання доказів про дійсну вартість спірного об`єкта майна, обрахування розміру судового збору, виходячи з дійсної вартості майна та надання документа про підтвердження сплати судового збору у визначеному законом розмірі, або подання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, та клопотання чи заяви про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору.

У зв`язку з викладеними вище недоліками позовна заява підлягає залишенню без руху зі строком їх усунення 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 (десять) днів для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, з дня отримання копії останньої.

У разі якщо недоліки не будуть усунені у строк, встановлений судом, заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. Я. Отчак