Справа № 587/318/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., представника відповідача адвоката Борох В.М., позивачки ОСОБА_1 , розглянувши заяву представника ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння,

В С Т А Н О В И В :

Представник відповідача адвокат Борох В.М. звернувся до суду з заявою про відвід головуючого по справі судді Степаненка О.А., посилаючись на те, що, на його думку, існують обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді. В обґрунтування заяви про відвід заявник зазначив, що головуючий раніше розглядав справу 587/1240/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на майно. Рішення суду від 6 березня 2023 року було частково скасовано ( в частині поділу будинку) і в цій частині ОСОБА_1 було відмовлено. В подальшому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння і ця справа № 587/318/24 на даний час перебуває на розгляду судді ОСОБА_5 . Заявник стверджував, що ці справи пов`язані між собою, предметом спору справ № 587/1240/16-ц та № 587/318/24 є визнання права власності на одні й ті ж самі об`єкти нерухомого майна: незавершений будівництвом жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:002:0127, :05:002:0128, які розташовані за тією ж адресою. Крім того, заявник зазначав, що вказану вище справу, між тими ж самими сторонами та аналогічним предметом спору, всупереч вимогам діючого цивільно-процесуального законодавства та практики ЄСПЛ, головуючий суддя розглядав протягом 8 років, задовольняв майже усі клопотання ОСОБА_1 , прийняв необґрунтоване рішення, яке було скасоване Сумським апеляційним судом та правильність такого скасування підтверджене рішенням Касаційного цивільного суду Верховного суду. Посилаючись на ці обставини, заявник заявляє відвід головуючому.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 підтримав заяву про відвід головуючого.

Позивачка по справі ОСОБА_1 підтримала свою позицію, викладену в запереченні на заяву про відвід головуючого, пославшись на те, що заява про відвід не відповідає вимогам ст. 183 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що підстави для відводу судді визначені статтею 36, 37 ЦПК України і таких підстав по справі не існує. Справи, про які зазначає заявник, не тотожні між собою, предмет спору у справах не є аналогічним. Предметом спору у справі №587/1240/16-ц є поділ сумісно нажитого майна подружжя, в той час як предметом спору у справі № 587/318/24 є визнання права спільної сумісної власності позивача на нерухоме майно незавершений будівництвом жилий будинок, а також земельні ділянки, на який будинок розташований. При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі N 761/7978/15-ц (провадження N 14-58цс18), постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі N 917/1739/17 (провадження N 12-16ІгсІ9) . Матеріально-правовою вимогою у справі N° 587/1240/16-ц є поділ сумісно нажитого майна подружжя. В той час як матеріально-правовою вимогою у даній судовій справі є визнання права спільної сумісної власності, що свідчить про відмінність предметів позову у зазначених судових справах, та відповідно відсутність факту участі судді у повторному розгляді справи (питання). Виходячи з наведеного вище, доводи заявника не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на відмінність матеріально-правових вимог у справі № 587/1240/16- ц та даній судовій справі.

Крім того, доводи Відповідача щодо скасування судового рішення у справі № 587/1240/16-ц не відповідають обставинам справи. Зокрема, судом апеляційної інстанції було лише частково скасоване судове рішення суду першої інстанції в частині можливості поділу нерухомого майна, що належить сторонам. Якщо проаналізувати мотивувальну частину судового рішення, на яке посилається відповідач, стає зрозумілим, що судом апеляційної інстанції було відмовлено в поділі незавершеного будівництвом житлового будинку, а також земельних ділянок, на яких останній розташований, оскільки суд вважав, що на дату поділу майна незавершений будівництвом житловий будинок не набув статусу житлового будинку згідно з нормами чинного цивільного законодавства. В той же час судами апеляційної та касаційної інстанцій не було спростовано обставини щодо набуття права власності на майно. Так, судом апеляційної інстанції не було спростовано факту виникнення права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_2 , позивачки ОСОБА_1 , яка брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, з`ясувавши правові позиції сторін, суд приходить до наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 36 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відвід повинен бути вмотивованим (ч. 3 ст. 39 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності судді.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Аналіз практики рішень ЄСПЛ з цього питання дає можливість прийти до висновку, що критерієм порушення суб`єктивної складової даного поняття, можуть бути висловлювання судді по суті правової проблеми, яка порушена у позові, у засобах масової інформації до свого головування у суді при розгляді конкретної справи; не реагування судді на расистські висловлювання; якщо головуючий у справі, у пресі вжив висловлювання, які натякали на негативну оцінку заявника, ще до того, як суд під його головуванням повинен був винести рішення у справі тощо. Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях суддів перед початком чи під час судового розгляду справи.

Стосовно об`єктивної неупередженості в рішеннях ЄСПЛ зазначено, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди повинні викликати в учасників цивільного процесу.

Об`єктивними обставинами, що можуть свідчити про упередженість суду, у практиці ЄСПЛ визнавались такі: члени суду, що мали розглядати справу, вже брали участь у ній у іншій процесуальній ролі, наприклад, прокурор, адвокат, суддя у суді нижчої інстанції тощо; суддя, що бере участь у справі про оспорювання законодавчих нормативних актів раніше висловлювався з цього приводу як консультант; наявність дискреційних повноважень у одного з суддів, що розглядають справу у колегіальному складі, участь судді у прийнятті законодавчих або підзаконних нормативних актів, на основі яких потім виноситься судове рішення тощо.

Тобто, особа, яка заявляє відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт зацікавленості судді у розгляді справи, зважаючи на дію презумпції особистої неупередженості судді, яка діє до тих пір поки не доведено інше.

З матеріалів справи вбачається, що6 березня 2023 року головуючим суддею Степаненком О.А. було постановлене рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя; за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права власності на майно. Зазначеним рішенням визнано за ОСОБА_1 право власності на незавершений будівництвом жилий будинок готовністю 80% з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнано за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 0,1111га кадастровий номер :05:002:0127, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Сумського апеляційного суду від 04 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником - адвокатом Борохом В.М., задоволено частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 06 березня 2023 року скасовано в частині задоволення позову ОСОБА_1 про виділ їй в особисту приватну власність та визнання за нею права власності на незавершений будівництвом жилий будинок готовністю 80% з надвірними спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,1111 га, кадастровий номер :05:002:0127, розташовану в АДРЕСА_1 , та ухвалено в цій частині нове рішення., яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ незавершеного будівництвом жилого будинку готовністю 80% з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0127.

В подальшому 05 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позолвом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння і ця справа № 587/318/24 на даний час перебуває на розгляду судді Степаненка О.А.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року передбачено, що судді може бути заявлений відвід (самовідвід) від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо, зокрема, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з висновком № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесені судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, зокрема в рішенні «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10.03.2010 року, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Будь-яких доказів, які б давали підстави сумніватися в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, представник відповідача суду не надав, будь-яких обґрунтованих підстав відповідно до ст. 36 ЦПК України заявником не надано.

Разом з тим, як зазначає в заяві про відвід адвокат Борох В.М., справи №587/1240/16-ц та справа № 587/318/24, що перебуває в провадженні судді ОСОБА_5 , пов`язані між собою, по справах беруть участь одні й ті ж самі особи, фактично у справах йдеться про визнання права власності на одні й ті ж самі об`єкти нерухомого майна: незавершений будівництвом жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельні ділянки з кадастровими номерами: :05:002:0127, :05:002:0128, які розташовані за тією ж адресою.

З тексту рішення суду по справі 587/1240/16-ц головуючим по справі ОСОБА_5 зазначено: «Таким чином, суд вважає встановленим, що спірне домоволодіння було придбано подружжям ОСОБА_6 в період шлюбу, за спільні сумісні кошти подружжя, отже, має бути предметом поділу відповідно до положень гл. 8 СК України».

І хоча, як правильно зазначає ОСОБА_1 , матеріально-правовою вимогою у справі N° 587/1240/16-ц є поділ сумісно нажитого майна подружжя, в той час як матеріально-правовою вимогою у даній судовій справі (№ 587/318/24) є визнання права спільної сумісної власності, що свідчить про відмінність предметів позову у зазначених судових справах, однак ця обставина не спростовує того факту, що ці справи пов`язані між собою, спір йде між тими ж сторонами, про теж саме нерухоме майно.

Я не вважаю, що зазначені в заяві про відвід обставини свідчать про яку-небудь мою зацікавленість або безсторонність чи якусь упередженість при розгляді справи № 587/318/24 і не вважаю, що наявність зазначених обставин робить неможливим винесення об`єктивного рішення по справі.

Разом з тим, за певних обставин як у сторін по справі, так і у стороннього спостерігача за певних обставин можуть виникнути сумніви в неупередженості головуючого, який розглядає спір, який пов`язаний з справою, в якій головуючим вже виносилось рішення, і цей факт може сприйматися як такий, що впливає на здатність головуючого приймати незалежне рішення і може дати підстави вести мову про певну упередженість головуючого, а також враховуючи практику ЄСПЛ, зокрема, рішення у справі «Skrlj v. Croatia», дана обставина може викликати сумніви у неупередженості головуючого.

За таких обставин вважаю за необхідне задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого по справі.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч.1 статті 36 ЦПК України, п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, висновком № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесені судових рішень, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_2 про відвід судді Степаненка О.А., головуючого по справі № 587/318/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння, - задовольнити.

Справу № 587/318/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на домоволодіння передати до канцелярії Сумського районного суду Сумської області для повторного авторозподілу згідно положень ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А.Степаненко