Справа № 523/3060/24
Провадження №2/523/2714/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 523/3060/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 16.01.2024 року о 11 год. 57 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «KIA», д/н НОМЕР_1 у м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 183, не дотримався безпечного інтервалу та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Lexus» моделі «RX450H», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Потерпілим у вказаній дорожньо транспортній пригоді та власником автомобіля марки «Lexus» моделі «RX450H», д/н НОМЕР_2 є гр. ОСОБА_3 . Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2024 року за результатами розгляду справи № 523/1604/24 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Цивільно правові відповідальність власника автомобіля марки «KIA», д/н НОМЕР_1 була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу № 212975686 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, із визначенням страхового ліміту 160000,00 грн. за заподіяну шкоду майну.

У визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00 грн.

Проте, сплаченого страхового відшкодування фактично не вистачає для покриття в повному обсязі завданих матеріальних збитків ОСОБА_3 . Згідно Висновку експерта № 2501Д/24 транспортно товарознавчого дослідження КТЗ Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 від 06.02.2024 року, складеного судовим експертом Хоменко В., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 складає 441022,14 грн. Витрати на проведення вказаного експертного дослідження позивачем понесені у розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 , повинен відшкодувати позивачу ОСОБА_3 , в порядку ст. 1194 ЦК України, різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди (441022,14 грн.) та страховою виплатою (160000,00 грн.), що складає 281022 грн.

У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 281022,00 грн., а також судові витрати, з яких витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2860,22 грн.

Суд констатує, що представником відповідача ОСОБА_2 було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні даного позову в повному обсязі. Так, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову представник відповідач вказує на те, що Згідно Висновку експерта № 2501Д/24 транспортно товарознавчого дослідження КТЗ Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 від 06.02.2024 року, складеного судовим експертом Хоменко В., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 складає 441022,14 грн. При цьому, ТДВ «СГ «Оберіг» дійшла висновку, що цілком достатня сума, яка підлягає страховому відшкодуванню становить 160000,00 грн., яку і було виплачено. Якщо позивач вважав, що йому заподіяна матеріальна шкода у більшому розмірі, то він повинен був звернутися за відшкодуванням шкоди у такому розмірі до страхової компанії, а не до відповідача. А тому, є всі обґрунтовані підстави вважати, що вказаним позовом ОСОБА_3 має намір збагатитися за рахунок ОСОБА_4 .. А тому, вказаний позов є необґрунтованим та вочевидь безпідставним.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 18.03.2024 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 281022,00 грн., а також судові витрати, з яких витрати на проведення експертизи у розмірі 5000,00 грн. та сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2860,22 грн. Також, представник позивача зазначив про те, що станом на сьогоднішній день автомобіль відремонтовано тільки частково, оскільки деякі деталі важко віднайти на ринку.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Окрім того, представник відповідача пояснив, що ним було здійснено адвокатський запит до офіційного дилера Лексус Одеса з вимогою надати інформацію щодо проходження ремонту автомобіля марки «Lexus RX 450H», р.н. НОМЕР_2 , у офіційного дилера із зазначенням вартості куплених запчастин та вартості виконаних робіт. Згідно відповіді на адвокатський запит № 614 від 22.05.2024 року, загальна вартість виконаних робіт склала 70321,56 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до норм ст.ст. 11, 629 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

По справі встановлено, 16.01.2024 року о 11 год. 57 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «KIA», д/н НОМЕР_1 у м. Одеса по вул. Миколаївська дорога, 183, не дотримався безпечного інтервалу та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем марки «Lexus» моделі «RX450H», д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Власником автомобіля марки «Lexus» моделі «RX450H», д/н НОМЕР_2 є гр. ОСОБА_3 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_3 від 21.05.2020 року.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.02.2024 року за результатами розгляду справи № 523/1604/24 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи копію вказаної постанови.

Згідно Висновку експерта № 2501Д/24 транспортно товарознавчого дослідження КТЗ Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 від 06.02.2024 року, складеного судовим експертом Хоменко В., вартість матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу Lexus RX 450H, р.н. НОМЕР_2 складає 441022,14 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи Висновком експерта № 2501Д/24 від 06.02.2024 року.

Цивільно правові відповідальність власника автомобіля марки «KIA», д/н НОМЕР_1 на момент вчинення дорожньо транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі полісу № 212975686 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією Заяви на виплату страхового відшкодування від 19.02.2024 року.

Даний факт також підтверджується загальнодоступними відкритими даними на офіційному веб сайті Моторного транспортного бюро України (МТСБУ) за посиланням: https://policy.mtsbu.ua/Search/ByPolicyNum?md=56BA1A262BA9B92B73C22425822E62FF2C16E1A5C6C5C639FCF209425B82EED2D1235E6A5DED28EBA8020D503834B612A1E7F90CC38BEC5ED404809A84F6F89C.

Судом встановлено, у визначений ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про страхове відшкодування із доданням всіх необхідних документів, після чого страховою компанією було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі ліміту страхової відповідальності на суму 160000,00 грн.

Вказана обставина визнавалася також стороною відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що при зверненні до ТДВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_3 була надано також Висновок експерта № 2501Д/24 від 06.02.2024 року із визначенням розміру заподіяного матеріального збитку, з яким страхова компанія погодилася та на підставі якого здійснила виплату у розмірі страхового ліміту на суму 160000,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що ним було здійснено адвокатський запит до офіційного дилера Лексус Одеса, вимого надати інформацію щодо проходження ремонту автомобіля марки «Lexus RX 450H», р.н. НОМЕР_2 , у офіційного дилера із зазначенням вартості куплених запчастин та вартості виконаних робіт.

Так, із наявного в матеріалах справи Листа відповіді на адвокатський запит № 614 від 22.05.2024 року, наданої ТОВ «Мерідіан Плаза», вбачається, що 12.03.2024 року виконувались роботи з відновлення цілісності автомобіля, загальна вартість яких склала 70321,56 грн.

Суд зазначає, що вказана сума у Листі відповіді від 22.05.2024 року дійсно містить відомості щодо проведення робіт, які мали місце 12.03.2024 року. Однак, даний лист жодним чином не відображає даних, що автомобіль марки «Lexus RX 450H», р.н. НОМЕР_2 , за результатами робіт, що проводилися 12.03.2024 року, був відремонтований в повному обсязі.

Окрім того, представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль позивача станом на сьогоднішній день відремонтовано тільки частково, оскільки внаслідок ДТП було пошкоджено ряд деталей, які наразі на ринку відсутні.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання виступають потерпілий і особа, яка завдала шкоди.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно зі статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права, шляхом окремого звернення вимоги до завдавача шкоди, страховика винної особи чи шляхом звернення до страховика та до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

В той же час, у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72).

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється, згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином, зокрема після сплати страховиком боржника страхового відшкодування в межах ліміту за полісом, відповідно до спеціальних норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та сплати вже завдавачем шкоди, на користь потерпілого, різниці між дійсним обсягом завданих збитків та розміру страхового відшкодування, у відповідності до положень статей 1187, 1192 ЦК України.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що позивачу ОСОБА_3 , внаслідок дорожньо транспортної пригоди 16.01.2024 року, було заподіяно матеріальні збитки в розмірі 441022,14 грн., а сума страхового відшкодування ТДВ «СГ «Оберіг» склала 160000,00 грн. в межах ліміту відповідальності страховика, суд доходить висновку, що з відповідача ОСОБА_4 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 281022,00 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вказував на те, що витрати на проведення експертного дослідження позивачем понесені у розмірі 5000,00 грн.

Однак, суд констатує, що матеріали справи не містять доказів здійснення такої оплати, а тому вказана вимога про стягнення з відповідача витрат на проведення експертного дослідження, за відсутності належних доказів, задоволенню не підлягає.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи зі встановлених, на підставі належним чином оцінених доказів, обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, суд дійшов висновку про доведеність позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми для часткового задоволені позовних вимог та захисту порушеного права позивача в судовому порядку.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що із ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 281022,00 грн., а також сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 141, 228, 229, 263, 265, 273, 279, 354 ЦПК України, ст.ст. 979, 1194 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 22, 30, 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою у розмірі 281022/двісті вісімдесят одна тисяча двадцять два/ грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2860 /дві тисячі вісімсот шістдесят/ грн. 22 коп.

У задоволені решти вимог ОСОБА_3 відмовити.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення суду складено 12 листопада 2024 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси І.О. Кремер