Дата документу 11.11.2024Справа № 554/6209/23
Провадження № 2-ві/554/32/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя Сініцин Е.М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві заяву ОСОБА_1 ,про відвід головуючого судді Материнко М.О. від розгляду цивільної справи №554/6209/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 року, до судді Сініцина Е.М. надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Материнко М.О. від розгляду цивільної справи №554/6209/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно.

Заявник вважає, що суддя Материнко М.О. є упередженою при розгляді зазначеної справи, оскільки суддею неодноразово відкладався розгляд справи та прийнято зустрічну позовну заяву з порушенням норм ЦПК України, крім того, винесена відповідна ухвала є завідомо неправосудною, а також суддею визначено дату судового засідання, що не була узгоджена зі сторонами.

У зв`язку з викладеним заявник вважає що суддя Материнко М.О. прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи та просила задовольнити її заяву про відвід головуючого судді Материнко М.О. від розгляду справи.

Суддя Материнко М.О. у судове засідання не з`явилась, просила розглядати заяву без її участі.

Дослідивши заяву про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2024 року у цивільній справі № 554/6209/23 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно прийнято та об`єднано з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно.

Із заяви про відвід вбачається, що відповідач не погоджується із процесуальним рішенням судді Материнко М.О., яким було прийнято зустрічний позов.

Згідно зі ч. 2 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IVсуди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Презумпція особистої неупередженості діє до тих пір, поки не доведено інше.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Суд вважає, що заявником не доведена відсутність суб`єктивного критерію упередженості судді Материнко М.О. при розгляді цивільної справи № 554/6209/23.

Доводи позивача ОСОБА_1 ґрунтуються лише на непогодженні з процесуальними діями судді, з зазначенням переліку обставин, що на її думку, мали б свідчити про те, що її заява про відвід є в достатній мірі обґрунтованою та вмотивованою, однак доводи заявника не вказують на конкретні обставини визначені ст.ст.36-38 ЦПК України.

Зазначені заявником обставини не можуть слугувати причиною та підставою для усунення судді від розгляду справи, вони не вказують на упередженість судді при розгляді справи.

Доводи заявника про упередженість судді Материнко М.О. ґрунтуються виключно на непогодженні з процесуальними рішеннями судді та ухвалою суду про прийняття зустрічного позову.

Судом не встановлено підстав для відводу судді, передбачених ст. ст. 36-38 ЦПК України.

Також заявник не погоджується з процесуальним документом Ухвалою про прийняття зустрічної позовної заяви, однак суд зазначає, що заявником не враховані положення ЦПК України, в яких закріплено, що процесуальні дії судді можуть бути предметом апеляційного оскарження, а не підставою для відводу.

В ч.3 ст.39 ЦПК України зазначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

На підставі вищевикладеного, за відсутності підстав для відводу судді та порушенням заявником вимог ч.3 ст.39 ЦПК України, суд дійшов висновку, що в заяві ОСОБА_1 про відвід судді Материнко М.О. необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 36-39 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про відвід головуючого судді відвід головуючого судді Материнко М.О. від розгляду цивільної справи №554/6209/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання після розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання частки у праві власності на майно відмовити.

Справу передати в провадження судді Октябрського районного суду м. Полтави Материнко М.О. для подальшого розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Е.М. Сініцин.