Справа №463/7661/24
Провадження №2/463/1634/24
УХВАЛА

про передачу справи за підсудністю

11 листопада 2024 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Стрепко Н.Л. вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

адвокат Блонський М.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВС №1291312 від 24 червня 2024 року, звернувся до суду з позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 330000 грн., а також судових витрат по справі у складі судового збору та витрат на надання професійної правничої допомоги.

Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 14 серпня 2024 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено суддю Леньо С.І.

Ухвалою суду від 19 серпня 2024 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання за наявними в ній матеріалами.

7 листопада 2024 року відповідно до розпорядження керівника апарату №44 від 7 листопада 2024 року здійснено повторний автоматизований розподіл даної судової справи у зв`язку з перебуванням судді Леньо С.І. у декретній відпустці, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду такої було визначено суддю Стрепка Н.Л.

Водночас, оглянувши матеріали справи вважаю, що таку слід скерувати до Шевченківського районного суду м. Львова за підсудністю, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Так дійсно з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до Личаківського району м. Львова.

Однак представник позивача позовні вимоги мотивує зокрема тим, що ФОП ОСОБА_2 було отримано від ОСОБА_1 грошові кошти в загальній сумі 330000 грн. та за дані кошти відповідач повинен був виготовити та передати позивачу на території Голосківського кладовища гробівець глибиною 2,5 метри, однак станом на 24 червня 2024 року зобов`язання не були виконані, замовлення не надано в належному вигляді і не прийнято замовником.

Відтак за своїм змістом правовідносини, що виникли між сторонами є договором підряду з виготовлення (створення) об`єкту нерухомого майна - гробівця на Голосківському кладовищі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтею 30 ЦПК України передбачено випадки застосування правил виключної підсудності, зокрема відповідно до ч. 1 даної статті позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

При цьому згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. До аналогічних висновків приходить Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №638/1988/17 (провадження № 61-30812св18).

Також у своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи те, що предметом позову ОСОБА_1 є стягнення з відповідача коштів за невиконання зобов`язання щодо створення об`єкту нерухомого майна, яке територіально відноситься до Шевченківського району м. Львова і територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Львова, доходжу до висновку, що вказана справа підлягає розгляду за правилами виключної підсудності, а тому вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України скерувати дану справу на розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова, для розгляду за підсудністю.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, ст.ст. 55, 124 Конституції України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, ч. 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Враховуючи недопустимість порушення правил щодо виключної підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено справу з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, вважаю за необхідне скерувати вказану справу для розгляду до Шевченківського районного суду м. Львова.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 258-261, 353, 354 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів скерувати до Шевченківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

Відповідач: фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя: Стрепко Н.Л.