Справа № 199/8983/23
(2/199/542/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

08.11.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар судового засідання Піскова С.В.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 вересня 2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 443917600.

28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором №28/1118-01 від 28.11.2018 р.

31.12.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 р.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 114 від 28.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Талон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 443917600.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників.

Відповідно до договору факторингу №20102022 від 20.10.2023 р., ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 443917600.

За підрахунком позивача, відповідач має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 443917600 від 28 вересня 2020 р. в розмірі 46 045,93 грн.

20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржника. Відповідно до реєстру прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 46 045,93 грн., з яких: 14 999,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 31 046,33 грн. сума заборгованості за відсотками.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, відповідач умови кредитного договору, який був укладений 28.09.2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем, не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом, на підставі чого позивач, який набув право вимоги за цим кредитним договором, просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №443917600 від 28.09.2020 р. в розмірі 46 045,93 грн., з яких: 14 999,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 31 046,33 грн. сума заборгованості за відсотками, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Відповідач позов не визнав.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд відмовити в задоволенні позову та зазначав, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір від 28.09.2020 року № 443917600. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. Згідно позовної заяви та копії поданого позивачем договору від 28.09.2020 року № 443917600, договір укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

На переконання відповідача, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору.

Як зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 28.09.2020 року №443917600, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач, у позовній заяві зазначає, що ТОВ «Таліон Плюс» нібито набули право вимоги до відповідача, уклавши договір відступлення права вимоги з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого». В той же час, позивач не надає такого договору відступлення, права вимоги, як і не надає реєстру договорів, за якими нібито відбулось відступлення. Просив відмовити в задоволенні позову.

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 -80 ЦПК України, 28 вересня 2020 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 443917600.

Відповідно до п. 1.1, за цим договором кредитодавець зобов`язаний надати позичальникові кредит на суму 12 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до п. 1.2 договору від 28.09.2020 р., кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту.

Згідно п. 1.4 кредитного договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 30.09.2020р. до договору №443917600 від 28.09.2020 р. сторони домовилися збільшити суму кредиту на суму 3 000 грн. 00 коп. з 30.09.2020 р. на строк дії договору №443917600 від 28.09.2020 р. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно на умовах договору.

Відповідно до реєстру прав вимог №114 від 28.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Талон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 443917600.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до умов якого його часники погодили, що ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників.

Відповідно до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 р., який був укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором, адже грошове зобов`язання відповідачем не виконано.

За підрахунком позивача, станом на 31.08.2023 р. (за період з 06.03.2023 р. по 31.08.2023 р.) розмір заборгованості складає 46 045, 93 грн., з яких: 14 999,60 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 31 046,33 грн. заборгованість за відсотками.

Позивач наполягає на повернення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач допустив порушення виконання грошового зобов`язання та оскільки до позивача перейшло право вимоги кредитора за укладеним договором.

Відповідач заперечує проти позову.

Процесуальні дії у справі:

-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.10.2023 р. справа прийнята до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується кредитним договорам № 625649762 від 20.01.2021 р., вказані договори є дійсними, та регулюються ч. 1 та ч. 2 ст. 509, ч. 1 ст. 598, ст. 599, ст.ст. 526, 527, 629, ч. 2 ст. 1050, ст. 1054, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 625, ст.ст. 512, 514, ч. 1 ст. 1077 ЦК України.

Суд, дослідив докази, надані в порядку ст.ст. 76- 80 ЦПК України, в межах заявлених суду позовних вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Утім, з боку відповідача було допущено порушення умов виконання грошових зобов`язань, які виникли на підставі кредитних договорів, що призвело до утворення заборгованості. У зв`язку з наведеним, вочевидь порушення прав позивача з боку відповідача, тому порушені права позивача підлягають поновленню в обраний в даному позові спосіб (ст. 16 ЦК).

Заперечення відповідача не спростовують висновків суду,зазначених вище.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача понесені судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 1342 грн., однак не надав до суду жодних доказів, які б підтверджували вищезазначені витрати по справі, окрім квитанції про сплату судового збору.

Суд враховує, що справа за характером спірних правовідносин не є складною, відноситься до малозначних та розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже, суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи, у повному обсязі стороною позивача належними доказами не доведений, не є співмірним із складністю справи та ціною позову, доведеним обсягом фактично виконаних робіт та часом на їх виконання.

Враховуючи вищевикладене, для суду наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №443917600 від 28.09.2020 р. в розмірі 46 045,93 грн. із яких: 14 999,60 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 31 046,33 грн. сума заборгованості заборгованість за відсотками.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 684 грн.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, 76-80, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ч.ч. 1, 2, 8 ст. 259, ст.ст. 264, 265, ч.ч. 4, 7 ст. 268, ст. 273, п. 1 ч. 1 ст. 274, ст. 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за кредитним договором №443917600 від 28.09.2020 р. в розмірі 46 045 (сорок шість тисяч сорок п`ять) грн. 93 коп. із яких: 14 999 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн. 60 коп. сума заборгованості за основною сумою боргу та 31 046 (тридцять одна тисяча сорок шість) грн. 60 коп. сума заборгованості заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Європейська агенція з повернення боргів» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Дата складення повного судового рішення 13.11.2024 р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї