Провадження 6/127/608/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» із заявою про заміну стягувача, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Заява обґрунтована тим, що 28.01.2015 Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення по справі № 127/24089/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» заборгованості за договором № 999-00048035/1 від 13.05.2013. Ухвалою суду від 27.08.2020 було замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на ТОВ «ФК «Фінрайт». 06.12.2021 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 001/06-12, за умовами якого право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 999-00048035/1 від 13.05.2013 перейшло до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». З АСВП вбачається, що виконавче провадження № 63121797 з примусового виконання виконавчого листа № 127/24089/14-ц, виданого на підставі рішення суду від 28.01.2015, завершено, повторно виконавчий документ на виконання не передавався. Оригінал виконавчого документа у стягувача і в ДВС відсутній, що свідчить про його втрату. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущено з поважних причин. Наразі судове рішення залишається не виконаним.

Вищевикладене й стало підставою для звернення ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, виданому за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015 у справі № 127/24089/14-ц, з ТОВ «ФК «Фінрайт» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», видачу дубліката даного виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. Також заявником разом із заявою подано клопотання про витребування доказів.

Ухвалою суду від 21.10.2024 з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витребувано докази по справі.

На виконання вимог вищевказаного судового рішення 28.10.2024 надійшли витребувані докази.

В судове засідання заявник, представник заінтересованої особи - ТОВ «ФК «Фінрайт» та учасники справи повторно не з`явились, хоча були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, заявник, заінтересована особа та учасники справи не з`явились в засідання без поважних причин. Водночас, заявник у своїй заяві від 30.09.2024 (одержано судом 18.10.2024) просив розглянути заяву без участі його представника. Крім того, 19.10.2024 до суду надійшла заява від представника заінтересованої особи - ТОВ «ФК «Фінрайт» про розгляд справи у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 433 та ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питань про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, клопотання заявника та заінтересованої особи - ТОВ «ФК «Фінрайт», положення підпункту 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст. 223, ч. 3 ст. 433 та ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представників заявника, заінтересованої особи та учасників справи (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Дослідивши заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

28.01.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 127/24089/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» було стягнуто заборгованість за договором про надання кредиту № 999-00048035/1 від 13.05.2013, яка станом на 07.10.2014 в загальній сумі становить 70 876, 47 гривень, та судовий збір в розмірі 708, 76 гривень.

Вищевказане судове рішення, як вбачається з ЄДРСР, доступ до якого є публічним, набрало законної сили 10.02.2015.

З матеріалів справи вбачається, що Вінницьким міським судом Вінницької області 08.07.2015 ПАТ «Імексбанк» було видано виконавчий лист за вищевказаним судовим рішенням.

Ухвалою суду від 27.08.2020 було замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на ТОВ «ФК «Фінрайт». (а.с. 94-95)

06.12.2021 між ТОВ «ФК «Фінрайт» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 001/06-12, у відповідності до якого ТОВ «ФК «Фінрайт» передало (відступило) ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за договором № 999-00048035/1 від 13.05.2013. (а.с. 110-114)

Згідно із п. 1.5. вищевказаного договору факторингу, права грошової вимоги вважаються відступленими ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» за умови сплати ним коштів, зазначених у п. 3.2. цього договору, на рахунок ТОВ «ФК «Фінрайт» у повному обсязі.

На виконання умов вищевказаного договору факторингу ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було у повному обсязі сплачено на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» вищевказану плату, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 23.12.2021 і від 07.12.2021. (а.с. 116-117)

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, вчинення правочину, наслідком якого є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене ст. 55 ЦПК України - це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За таких обставин може мати місце звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження, що відповідатиме змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, згідно з ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Як вбачається із постанов, наданих суду Другим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання вимог ухвали суду від 21.10.2024, з 28.09.2020 до 18.04.2023 на примусовому виконанні у ДВС перебував виконавчий документ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 08.07.2015 за судовим рішенням у справі № 127/24089/14-ц, який було повернуто стягувачу - ТОВ «ФК «Фінрайт» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.168-169)

За даними АСВП, доступ до інформації якої є публічним, вищевказаний виконавчий документ повторно на виконання до ДВС або приватного виконавця не пред`являвся, наразі не вбачається його перебування на примусовому виконанні.

До відкриття виконавчого провадження заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі ст. 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до змісту ч. 5 ст. 442 ЦПК України, ст. 12, п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 26, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених ч. 1 ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва.

Враховуючи необхідність реалізації прав сторін спору на стадії виконання судового рішення, в тому числі в контексті пред`явлення до виконання виконавчого документа та здійснення виконавчого провадження, як те вбачається із заяви, саме з точки зору такої процесуальної мети й розглядається процесуальне правонаступництво у цій справі. Заміна судом стягувача у виконавчому документі (сторони справи) на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні не позбавлена процесуальної мети.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Таким чином суд, враховуючи вищевикладене, завдання цивільного судочинства та вимоги заявника, вважає, що з метою виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.01.2015 у цивільній справі № 127/24089/14-ц, слід замінити стягувача у виконавчому документі (сторону у справі) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Вирішуючи заяву ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в частині видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд прийшов до наступного висновку.

Аналізуючи пункт 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Водночас, однією з підстав можливості видачі виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час набрання судовим рішенням про стягнення заборгованості законної сили, стягувач мав право протягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили пред`явити виконавчий документ до виконання.

Враховуючи те, що виконавчий документ, дублікат якого просить видати заявник, перебував на примусовому виконанні і був повернутий стягувачу 18.04.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», судом встановлено переривання строку його пред`явлення до виконання.

Судом прийнято до уваги, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Отже, враховуючи повернення виконавчого документа стягувачу 18.04.2023 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право повторно пред`явити його до виконання до 18.04.2026.

Таким чином судом встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення до виконання втраченого виконавчого листа, а тому необхідність поновлення такого строку відсутня.

Оскільки строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, як встановлено судом, не пропущено, суд вважає за можливе розглянути питання про видачу його дубліката.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

На чому також неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 17 листопада 2021 року по справі № 419/310/12, від 29 серпня 2023 року по справі № 750/13697/21, від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 зроблено висновок, що: «…Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

В ході розгляду справи судом встановлено, що виконавчий документ відсутній, як в органі державної виконавчої служби, так і у стягувача.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Як вже зазначав суд вище, завдання цивільного судочинства, окреслене в ч. 1 ст. 2 ЦПК України, включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав заявника, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату.

Суд вважає, що відсутність виконавчого документа, який є необхідною умовою для вчинення виконавчих дій, перешкоджає заявникові (стягувачу) реалізувати у повній мірі свої законні права на виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність видачі дублікату виконавчого документа, виданого 08.07.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 28.01.2015 у цивільній справі № 127/24089/14-ц, з метою забезпечення виконання цього рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 11, 512-519, 1077-1082 ЦК України, ч. 1 та ч. 2 ст. 18, ст.ст. 55, 258-261, 353-355, 433, 442, пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» - задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому документі, виданому 08.07.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 28.01.2015 у цивільній справі № 127/24089/14-ц (сторону у справі) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (, місцезнаходження: м. Київ, Солом`янська площа, буд. 2).

Видати дублікат виконавчого листа, виданого 08.07.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 28.01.2015 у цивільній справі № 127/24089/14-ц.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала суду складена 11.11.2024.

Суддя: