Справа №938/841/24
Провадження № 2/938/252/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі ТОВ «ФК «Ейс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №921823109 від 21.06.2021 року в розмірі 78214 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 921823109 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV9KQ82. Відповідно до умов договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит на суму 22000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. 21.06.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000 гривень на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 . Надалі 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-0,1 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року та в подальшому продовжили строк дії договору додатковою угодою №19 до 31.12.2020 року, додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 року - до 31.12.2021 року, додатковою угодою №27 від 31.12.2021 року - до 31.12.2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №148 від 25.08.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Крім того, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04.08.2021 року, який додатковими угодами №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року - продовжений до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Також 17.07.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №17/07/24, відповідно до якого відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором № 921823109. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №921823109 від 21.06.2021 року становить 78214 гривень, яка складається з 22000 гривень - заборгованість по кредиту; 56214 гривень- заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Ухвалою суду від 12.08.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду поступив відзив на позовну заяву (а.с.82 87), в якому він просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Ейс», посилаючись на те, що позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №-921823109 від 21.06.2021 року посилається на те, що між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. В подальшому 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги за вказаним договором. 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК» «ЕЙС» укладено договір факторингу №17/07/24. Так, із аналізу вказаних договорів факторингу вбачається, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нового кредитора ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір № 921823109 укладений 21.06.2021 року, тобто більше через 2 роки після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного за яким переходить право вимоги. Тобто, на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ним. Відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018 року. Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги відносно нього, як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло в подальшому бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 05.08.2020 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке в свою чергу не передало таке право позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» за договором факторингу №17/07/24.

Від позивача до суду поступила відповідь на відзив (а.с.88-95), в якій представник позивача вказав, що твердження наведені відповідачем у відзиві є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 року. Надалі 28.11.2019 року, 31.12.2020 року, 31.12.2021року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) укладено додаткові угоди № 19, №26, №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до яких строк дії цього договору закінчується 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року відповідно, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором». При цьому всі інші умови договору залишилися без змін. У новій редакції договору факторингу датою його укладення залишено як 28.11.2018 року та № 28/1118-01. Саме тому посилання у позовній заяві здійснено на договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, оскільки цей договір викладено в новій редакції. Предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, з урахуванням додаткових угод, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, якими відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року є всі права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахування додаткової угоди до нього) визначено, що Фактор (ТОВ «Таліон Плюс») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25.08.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 . Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» відбулося в межах чинності договору факторингу №28/1118- 01 від 28.11.2018 року. Крім того, 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії цього договору закінчується 04.08.2021 року (п. 8.2). Надалі 03.08.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року , відповідно до п. 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2022 року включно, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. 30.12.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК«Онлайн Фінанс» укладено додаткову угоду № 3 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020, відповідно до п. 1 якої Сторони домовились продовжити строк дії договору до 30.12.2024 року включно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 78214 гривень. Тобто, передача права вимоги відбулась в межах часових рамок чинності договору факторингу до 30.12.2024 року. При цьому, жодна норма даного договору не обмежує можливість передачі прав вимог лише тими, які існували до моменту укладення договору. В подальшому, 17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до Реєстру якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором, з яких 22000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 56214 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Позивач явку представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.97), у позовній заяві вказав про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 7).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 98), подав до суду відзив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч.ч.4,5ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03.10.2024 року, є дата складення повного судового рішення 09.10.2024 року ( в зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці 07 та 08.10.2024 року в зв`язку зі смертю батька) .

Враховуючи вищевказане, вивчивши матеріали даної справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно дост. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч.ч. 1, 2ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що 21.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 921823109 (а.с.11 13), за яким товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит в розмірі кредитного лімімту на суму 22 000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.1.).

Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с.1.7).

Відповідно до умов вищезазначеного договору (п.1.9) за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в такому порядку:

- п.1.9.1 - виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 87,60 процентів річних, що становить 0,24 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним;

- п.1.9.3 - у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь час строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовується правила застосування процентів базова процентна ставка в розмірі 620,50 гривень процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду;

- п.п.1.12 - 1.12.2 у випадку користування кредитом позичальником після закінчення дисконтоного періоду (30 днів від дати отримання кредиту позичальником (а.с.1.7)) строк дії договору продовжується, але не більше ніж ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду); з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов?язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,5 процентів річних, що становить 2,3 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним.

Згідно з платіжним дорученням від 21.06.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів відповідно до договору №921823109 від 21.06.2021 року ОСОБА_1 для зарахування на платіжну карту № НОМЕР_2 у розмірі 22000 гривень (а.с.30).

Отже, вищевстановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору від 21.06.2021 року.

Суд звертає увагу, що відповідач не оспорював у своєму відзиві отримання ним вищевказаного кредиту, не повернення отриманої суми кредиту та нарахованих позивачем розмір відсотків.

Таким чином, відповідач отримав кредит на суму 22000 гривень, який зобов`язувався повернути протягом 30 днів. За дисконтний період, тобто 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, він відповідно до умов договору зобов`язувався повернути відсотки, які становлять 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом, що становить 11220 гривень (22000/100%*1,7%*30 днів=11220 гривень). Надалі впродовж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду відповідач згідно з умовами договору зобов`язувався повернути позичальнику 2,3 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 45540 гривень (22000/100%*2,3%*90 днів=45540 гривень), а всього 78760 гривень (22000 (тіло кредиту) + 11220 (відсотки за дисконтний період 30 днів)+ 45540 (відсотки за наступних 90 днів).

Судом також встановлено, що 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.32 зворот- 35). Відповідно до п. 1.3. договору факторингу «право» вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з п. 1.2 цього договору перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. У п 2.1 договору передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Відповідно до п.п. 8.1, 8.2 договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 (дати підписання) цього договору та закінчується 28.11.2019 року.

28.11.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с.38).

31.12.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с.39-42), відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції та строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року (п.8.2).

31.12.2021 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 року (а.с.38 зворот).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 148 від 25.08.2021 року (а.с. 44-45), укладеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 921823109 від 21.06.2021 року.

Надалі між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) 05.08.2020 року укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.47-49). Відповідно до п. 1.3. договору факторингу «право» вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з умовами договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). Строк цього договору закінчується 04.08.2021 року (п.8.2). Крім того, 03.08.2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с.53 зворот), якою продовжили строк договору до 31.12.2022 року включно. Додатковою угодою № 3 від 30.12.2022 року (а.с. 54), сторони договору домовились продовжити строк дії договору 30.12.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до останнього перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 921823109 від 21.06.2021 року (а.с. 54 зворот -55).

17.07.2024 року між ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» (клієнт) укладений договір факторингу №17/07/24 (а.с.59-62), за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позику), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1). Відповідно до п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

На виконання пункту 1.2 договору факторингу позивач та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»» 17.07.2024 року уклали та підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року (а.с.58 зворот).

Відповідно до реєстру боржників від 17.07.2024 до договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року до ТОВ «ФК «Ейс» передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 921823109 від 21.06.2021 року в загальній сумі 78 214 гривень, з яких: 22000 гривень - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 56214 гривень - заборгованість за відсотками (а.с.57-58).

У відзиві на позовну заяву відповідач спростовував лише те, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до нього від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до наступних кредиторів, оскільки право вимоги від первісного кредитора на нового за довгором факторингу перейшло ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір № 921823109 укладено 21.06.2021 року.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У ч. 1 ст. 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

На підтвердження передання первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» проміжному кредитору ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав Витяг з реєстру прав вимоги №148 від 25.08.2021 року, підписаного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (а.с. 44-45) та додаткових угод до цього договору факторингу №19, №26, №27, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 31.12.2021 року (а.с.38, 38 зворот, 39-42).

На підтвердження передання права вимоги до відповідача від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» позивачем надано Витяг з реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с. 54 зворот-55) та додаткових угод до цього договору факторингу №2,№3, відповідно до яких строк дії договору продовжено до 30.12.2024 року (а.с.53 зворот, 54).

На підтвердження передання права вимоги до відповідача від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» позивачем надано акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.58 зворот) і реєстр боржників від 17.07.2024 року (а.с.57-58), підписаних на виконання договору факторингу №17/07/24 від 17.07.2024 року.

У ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Укладені договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, кредитний договір відповідачем не оспорений, висновки суду про наявність боргових зобов`язань не оскаржені.

Відтак, з матеріалів справи вбачається, що позивачем належно і достатньо доведений факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», та від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до останнього кредитора - ТОВ «ФК «Ейс».

Зважаючи на наведені обставини з відповідача на користь позивача за договором №921823109 від 21.06.2021 року підлягає стягнення сума заборгованості у розмірі 78 214 гривень, яка зазначена в позовній заяві, з якої 22 000 гривень тіло кредиту, 56214 гривень заборгованість по не сплаченим відсоткам за користування кредитом.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції № 3229 від 05.08.2024 року позивачем сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 2422,40 гривень (а.с.72).

Враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 гривень .

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 гривень.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «Ейс» надало суду:

- договір про надання правничої допомоги №1807/24-01 від 18.07.2024 року (а.с.64-65), укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та позивачем;

- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №1807/24-01 від 18.07.2024 року (а.с.65 зворот), яким погоджено вартість послуг адвоката;

- акт прийому передачі наданих послуг від 18.07.2024 року (а.с. 66), який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги від №1807/24-01 від 18.07.2024 року, на суму 6000 гривень ( 5000 гривень складання позовної заяви, 500 гривень вивчення матеріалів, 500 гривень надання усної консультації стосовно складання позовної заяви).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

Даючи оцінку зазначеним доказам, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 921823109 від 21.06.2021 року в розмірі 78 214 (сімдесят вісім тисяч двісті чотирнадцять)гривень, з яких 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень тіло кредиту, 56214 ( п`ятдесят шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс», , адреса місця знаходження: Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005, м. Київ;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: с. Криворівня Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН