Справа № 368/1344/23
Рішення

Іменем України

"12" лютого 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Токовенко Н.О.

За участі учасників процесу:

Представник позивача - адвокат Матюшенков Д.В.

Представник відповідача - адвокат Рудик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд, -

В С Т А Н О В И В :

25.09.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, (а.с., 1 3), в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішення, на підставі якого:

1. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рнокпп - НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (рнокпп - НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку із навчанням у розмірі 1/4 частин з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині рішення обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (далі позивач), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (далі Відповідач) є батьками неповнолітніх дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 28.08.2013 року у справі № 371/1256/13-4, з нього на користь Відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина та дочки, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 03 липня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

Приймаючи вказане рішення, суд виходив з того, що згоди щодо утримання дітей сторонами не досягнуто. В даний час їх діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою комунального підприємства "Миронівка - житло" Миронівської міської ради № 730 від 20 червня 2013 року.

18.02.2020 року Позивач та Відповідач визначили місце проживання сина ОСОБА_3 разом з батьком, що підтверджується заявою Відповідача, підпис на який засвідчено ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу Київської області 18.02.2020р. (далі - Заява).

Як вбачається зі змісту Заяви, ОСОБА_2 , мати неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , надає згоду на проживання сина, ОСОБА_3 , разом із його батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 04.04,2022 року у справі №371/1232/21, ОСОБА_1 звільнено від сплати аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 28.08.2013 року у справі №371/1256/13-4, а саме з 20.12.2021 року.

Таким чином, починаючи з 18.02.2020 року, спільна дитина сторін - ОСОБА_3 , проживає разом з батьком.

Дана обставина не заперечується Відповідачем, та знайшла своє підтвердження в рішенні Миронівського районного суду Київської області від 04.04.2022 року у справі №371/1232/21, що згідно ч. 4 ст. 81 ЦПК України (обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом), не підлягають доказуванню.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 09.09.2022 року у справі №368/284/22, з Відповідача та його користь було стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду 20.12.2021р. і до досягнення дитиною повноліття.

Наразі їхній син який перебуває на його утриманні, так як ніде не працює, оскільки являється студентом.

Згідно довідки Депутата Кагарлицької міської ради від 11.09.23р., їхній син проживає разом з ним.

Згідно довідки від 18.08.2023 року, що видана Київським національним університетом технологій та дизайну, їхній син є студентом цього навчального закладу, та навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету управління та бізнес-дизайну.

Дата вступу 01.09.2023 року, дата закінчення 30.06.2027 року.

23.09.2023 року їхньому сину виповнилося 18 років.

Приписами ч. 1 ст. 199 СК України встановлено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Згідно з правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення, при цьому, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вважає, що очевидною і такою, що не потребує додаткового доказування, є та обставина, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо), для придбання продуктів харчування, одягу тощо, наш з відповідачем син потребує матеріальної допомоги. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання, так як він ще не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

За таких обставин вважає, що на утримання сина, який перебуває на його втриманні, слід стягувати з відповідача аліменти на утримання сина на період навчання, але не довше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

При цьому, відповідач має можливість сплачувати аліменти.

Враховуючи наведене, і беручи до уваги приписи ч. і ст. 182, ч. 1 ст. 200 СК України, вважає, що з відповідача на утримання повнолітнього сина слід стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку.

На виконання вимог п. 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, повідомляю наступне:

- п.6. - Законом не визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору у даній категорії справ.

- п.7 - заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви, Позивачем не здійснювалися.

- п.8 - усі докази, що були наявні у Позивача, були додані до позовної заяви в розділі "Додатки", оригінали яких знаходяться у Позивача.

- п. 9 - Позивача звільнено від сплати судового збору.

- п. 10 - надаю власне письмове підтвердження про те, що Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Тому на підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 182, 200 СК України, ст.ст. 2, 4, 23, 27, 43, 49,136,175,184, ЦПК України, - позивач просить задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

25.09.2023 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1344/23, провадження № 2/368/195/24, ( а.с., 13).

19.10.2023 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, на підставі якої відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження, та призначено справу до підготовчого судового засідання на 16 год. 00 хв. 22.11.2023 року, ( а.с., 17 - 18).

06.11.2023 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшов письмовий відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву, ( а.с., 22 23), наступного змісту:

- Ухвалою судді Кагарлицького районного суду Київської області Закаблук О.В., від 19 жовтня 2023 року відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до мене ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина на період навчання.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що вони є батьками повнолітнього на даний час сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі за ЄУН 368/284/22 з неї на користь позивача ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення ним повноліття.

У зв`язку з досягненням сином повноліття виплата аліментів припинилася. Заборгованості по сплаті аліментів вона не має і позивач ці обставини не заперечуе.

Син зареєстрований у АДРЕСА_1 , в помешканні її мами, проте, - проживає разом з позивачем за зазначеною ним адресою.

На даний час Данило навчається та є студентом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету технологій та дизайну факультету управління та бізнес - дизайну.

У зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо), для придбання продуктів харчування, одягу, тощо, їхній з позивачем син потребує матеріальної допомоги. Необхідність отримання належної освіти позбавляє його можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання у зв`язку з чим позивач просить стягнути з неї аліменти на утримання повнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, але не довше ніж досягнення ним двадцяти трьох років.

На її думку вказана позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежне від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітні: дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначив, що повнолітній син ОСОБА_7 потребує матеріальної допомоги матері, посилаючись, зокрема, на загальні норми стягнення аліментів щодо витрат, пов`язаних з навчанням, придбання продуктів харчування та одягу тощо.

Разом з тим, будь яких доказів щодо розміру матеріальної допомоги позивач не зазначає.

За загальним принципом сімейного законодавства України особливістю сплати аліментів після 18 років полягає в тому, що батьки зобов`язані утримувати свою повнолітню дитину тільки в тому випадку, якщо вони мають таку матеріальну можливість.

Якщо платник аліментів не має постійного та достатнього доходу, серйозно хворіє, має неповнолітніх дітей та непрацездатних родичів, винаймає житло тощо, то суд не може змусити його продовжувати утримувати дорослого сина чи дочку. Тому стягувану аліментів слід уважно поставитися до збору доказів платоспроможності платника.

Вона зареєстрована яке фізична особа підприємець. Вид підприємницької діяльності надання послуг перукарями та салонів краси. Станом на 31 жовтня 2023 року прибутку не мала ( копія Податкової декларації додається). Отриманих від підприємницької діяльності коштів вистачає виключно на сплату комунальних послуг.

Крім того, як зазначалось вище, вона зареєстрована у помешканні її мами за адресою: АДРЕСА_1 , проте, з урахуванням того, що має свою сім`ю, яка складається з дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та сина, - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 вимушена винаймати житло та всі фактично проживаємо за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена інформація підтверджується Актом обстеження житлово побутових умов проживання № 02-14/2058 від 01 листопада 2023 року та довідкою виконавчого комітету Миронівської міської ради № 02-14/2059 від 01 листопада 2023 року ( копії вказаних документів прикладаються до відзиву на позовну заяву). Винаймання житла щомісячно складає 3300 грн.

Неповнолітня дочка ОСОБА_9 , 2006 року народження навчається в 11-А класі ОЗО «Миронівський академічний ліцей № 3», малолітній син ОСОБА_10 , 2016 року народження також є учнем 1-А класу вказаного навчального закладу ( копії довідок №№ 143,144 прикладаються). У зв`язку з їх віком та навчанням вона також докладає достатньо зусиль та фінансових вкладень для нормального їх гармонійного розвитку.

Крім того у зв`язку з військовою агресією росії, вона по мірі можливості та необхідності надає матеріальне підтримку захисникам. Так, 05 вересня 2023 року нею було перераховано на придбання каверу на шолом 13918.00 грн. ( копія фіскального чеку додається).

Відповідно до ч. ч. 1,5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Щодо потреби сина в матеріальній допомозі (аліментах) необхідно зазначити наступне.

На її глибоке переконання звернення ОСОБА_1 ніби то в інтересах нашого повнолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на період його навчання виключно має на меті приниження відповідача та не має під собою будь якого матеріального підґрунтя. Вона не знімає з себе відповідальності щодо його матеріального утримання та за можливості надає йому таку допомогу під час особистого спілкування.

При цьому у позовній заяві ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_7 та додатках до неї не міститься жодних належних та допустимих доказів щодо потреби сина у наданні саме нею матеріальної допомоги.

З огляду на зазначені мною обставини, враховуючи її майновий стан, те що вона не в змозі надавати матеріальну допомогу вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення аліментів на період навчання сина ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 178 ЦПК України, - відповідач просить суд винести рішення, на підставі якого:

- Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до неї, - ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку навчанням у розмірі 1/4 частин з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, але не довше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

В підготовче судове засідання, яке відбулося 22.11.2023 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи, проте, з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 22.11.2023 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити.

Вважав за можливе провести підготовче судове засідання, по результатах проведення якого просив суд закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті поданої позовної заяви.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 22.11.2023 року, відповідач ОСОБА_2 категорично заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні.

Відповідачка не заперечувала проти закриття підготовчого судового провадження та призначення справи до судового слухання по суті поданої позовної заяви.

22.11.2023 року Кагарлицьким районним судом Київської області в даній справі проведено підготовче судове засідання (без участі позивача, за присутності представника позивача та відповідача), по результатах проведеного судом підготовчого судового засідання судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України винесено процесуальну (без видалення до нарадчої кіманти) ухвалу, згідно з якою закрито підготовче судове провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 год. 00 хв. 08.01.2023 року, (а.с., 41 - 44).

08.01.2024 року в слуханні справи оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 24.01.2024 року за клопотанням відповідача, (а.с., 55 58).

24.01.2024 року в слуханні справи оголошено перерву до 09 год. 00 хв. 12.02.2024 року в зв`язку з наданням сторонам терміну на укладення мирової угоди, ( а.с., 67 68).

В судове засідання, яке відбулоося 12.02.2024 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, хоча був повідомлений судом належнис чином про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився його представник, - адвокат Матюшенков Д.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.02.2024 року, представник позивача ОСОБА_1 , - адвокат Матюшенков Д.В. позов підтримав та просив його задовольнити, обгрунтовував свою правову позицію щодо позову обставинами та норами права, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви, та які судом наведені вище в мотивувальній частині даного рішення в повному обсязі.

В судове засідання, яке відбулося 12.02.2024 року, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, хоча повідомлялася судом належнич ном про день, час та місце слухання справи, проте, - з`явився її представник, - адвокат Рудик Ю.В.

В судовому засіданні, яке відбулося 12.02.2024 року, представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Рудик Ю.М. категорично заперечував проти задоволення позову, обгрунтовував свою правову позицію обставинами справи та нормами права, які викладені в мотивувальній частині відзиву на позовну заяву, та які судом наведено вище в мотивувальній частині даного рішення в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника позивача, який підтримав позов та просив його задовольнити, вислухавши представника відповідача, який категорчино заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо часткового задоволення позову, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено Законом.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну їх способу стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, - позивач по справі ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, з огляду на місце реєстрації відповідача та предмету позову (стягнення аліментів), та положення норм процесуального права, - ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 28 ЦПК України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду першої інстанції загальної юрисдикції.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального права.

Позивачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець місто Кагарлик Київської області, громадянин України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 2 липня 1995 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ).

Відповідачем по даній справі є фізична особа, - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка місто Миронівка Київської області, громадянка України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 20 вересня 2012 року Миронівським РС Управління ДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Спір між сторонами виник в галузі Сімейного Права, зокрема, - виник щодо обов`язку матері, (батька) утримувати повнолітню дитину на час навчання (але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 трьох років) та його виконання за наступних обставин.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

- Перш за все, суд зазначає, що сторонами по справі, - (позивачем та відповідачем), - не оспорюється той факт, що сторони є батьками повнолітньої дитини, яка станом на час слухання справи проживає з позивачем, - батьком по справі.

Так, згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області у справі за ЄУН 368/284/22 з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з досягненням сином повноліття виплата аліментів припинилася.

Як вбачається з матеріалів справи - заборгованості по сплаті аліментів відповідачка перед позивачем не має і позивач ці обставини не заперечуе.

Спільна дитина сторін продовжує проживати з своїм батьком, - позивачем по справі.

На даний час спільна дитина сторін навчається, та є студентом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету технологій та дизайну факультету управління та бізнес - дизайну.

Суд вважає, що у зв`язку з навчанням на денній формі для забезпечення належного рівня навчального процесу (необхідність підручників, методичної літератури, канцелярських товарів, одягу тощо), для придбання продуктів харчування, одягу, тощо, - спільна дитина сторін потребує матеріальної допомоги.

Суд наголошує на тій обставині, що необхідність отримання належної освіти позбавляє спільну дитину сторін можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання, у зв`язку з чим позивач і просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, але не довше ніж досягнення ним двадцяти трьох років, - проте, - суд вважає, що розмір стягувапних аліментів слід зменьшити з 1/4 та 1/6 частини, так як відповідач має іншу сім`ю, має ще інших дітей.

Проте, суд ввжає, що відповідач все ж має обов`язок сплачувати аліменти на свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Так, відповідач зареєстрована яке фізична особа підприємець.

Вид підприємницької діяльності, - надання послуг перукарями та салонів краси.

Суд критично відноситься до тієї обставини, що станом на 31 жовтня 2023 року відповідач прибутку від своєї підприємницької діяльності не мала, а подання нею декларації про нульові доходи суд розцінює лише як спосіб ухилитися від сплати аліментів.

Той факт, що відповідач перераховувала кошти як допомогу на ЗСУ, - навпаки, на думку суду, відчить про той факт, що відповідач мала кошти, адже перерахувала досить значну суму, як на людину, яка не має доходу, - майже 14000 грн.

Крім того, суд негативно відноситься до того факту, що відповідач обгрунтовує відсутність змоги надавати допомогу своїй дитині тим, що надає допомогу на ЗСУ.

Отже, суд зазначає, що факт досягнення її сином повноліття не звільняє автоматично відповідача ОСОБА_2 від сплати аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, з огляду на нижчезазначені обставини справи та норми матеріального права.

Так, суд зазначає, що, як встановлено судом в судовому засіданні, повнолітня дитина сторін, - станом на час подання позовної заяви та на час слухання справи навчається у навчальному закладі на денній формі навчання.

Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач не надає в добровільному порядку кошти на хоча б часткову оплату навчання свого рідного сина, не надає кошти на оплату гуртожитку, не надає коштів на придбання одягу, таким чином, - відповідач переклала обов`язок утримувати та навчати спільного повнолітнього сина на свого колишнього чоловіка, - позивача, що, на думку суду, - є незаконним та несправедливим.

В той же час позивачем по дано до суду докази на сплату ним коштів за навчання сина.

Загалом, - судом здійснюбвалися заходи нга врегулювання спору в даній справі шляхом укладення мирової угоди, проте, - на укладеннямирової угоди не погодилася саме сторона відповідача.

Суд звертає увагу, що з позивача на користь відповідача стігуються аліменти на утримання спільної доньки, а тому, фактично, - сторони сплачували один одній аліменти на спільних дітей.

Суд, з огляду на матеріали справи та обставини, які встановлені в судовому засіданні, - вважає, що саме відповідач по справі та її неконструктивна позиція заважє врегулювати спір в позасудовому порядку.

Далі, - суд вважає, що продовжуючи навчання після настання повноліття спільна дитина сторін (син), - не маючи взагалі джерел доходу, та, відповідно, - коштів на існування, - після досягнення повноліття фактично перебуває на утриманні позивача ОСОБА_1 , якому доводиться нести витрати по оплаті навчання сина, його проживання на час навчання, на придбання книг та навчального приладдя, проїзд з дому до місця навчання, на одяг та їжу, речі особистої гігієни та інше, що необхідно для повноцінного розвитку, навчання та життя дитини.

Відповідно, суд вважає, що відповідач, будучи особою зрілого віку жіночої статі повинна відповідальніше ставитися до долі та виховання своєї дитини, хоча б на період навчання такої дитини у навчальному закладі, а саме, суд вважає, що відповідач повинна була в крайньому випадку, - добровільно взяти на себе оплату хоча б половини навчання, яке підтверджується квитанціями про оплату навчання (які містяться в матеріалах справи та подані позивачем), проте, на жаль, - відповідач такого не зробила, хоча, на думку суду, - об`єктивних перепон до утримання свого повнолітнього сина на час навчання у відповідача ОСОБА_2 , - немає, адже відповідач працездатного віку, працездатна, працевлаштована є приватним підприємцем, в той же час має змогу підтримувати ЗСУ перерахувала лише за один траш близько 14000 грн., що на думку суду, - дає змогу відповідачці оплатити хоча б частину вартості навчання сина.

Отже, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову ОСОБА_1 , та стягнення з відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання сина, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не більше, ніж до дитиною 23 річного віку, з огляду на наступні фактичні обставини, та норми матеріального права.

Норми матеріального права, застосовані судом при вирішенні даного спору.

Отже, згідно п. 15 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою.

Згідно п. 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:

- досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;

- продовження ними навчання; потреба в зв`язку з цим у матеріальній допомозі;

- можливість у батьків надавати таку допомогу.

З огляду на вищевказану норму права, суд вважає, що син відповідача, ОСОБА_3 , - має право на отримання аліментів від своєї матері, - відповідача по справі, - ОСОБА_2 , - незалежно від форми навчання, - чи навчається на денній формі, чи на заочній формі навчання, проте, не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Питання щодо стягнення з батьків аліментів на дітей, які продовжують навчання, регламентується також нормами СК України.

Так, згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також: самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, позивач по справі, - ОСОБА_1 є належним позивачем по даній справі, адже повнолітня дитина, - ОСОБА_12 , - проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, що підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Що ж до необхідності отримання дитиною ОСОБА_13 матеріальної допомоги, то вона обумовлена тим, що спільна дитина сторін навчається на денній формі навчання, тобто, - протягом дня задіяний у навчальному процесі, а тому не має змоги працевлаштуватися, а, будучи не працевлаштованою, спільна дитина сторін не має інших джерелів до існування, яка матеріальна допомога матері та батька, проте, як встановлено в судовому засіданні по даній справі, - матеріальну допомогу надає лише батько, а матір, відповідач по справі, - самоусунулася від матеріального утримання її повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, хоча в неї існує такий обов`язок по утриманні дитини до 23 років на час навчання дитини, окрім того, - суд критично відноситься до тієї обставини, що відповідач стверджує, що вона надає матеріальну допомогу своєму сину, - так як така обставина в судовому засіданні не підтвердилася належнимим та допустимими доказами.

Суд зазначає, що матеріальна допомога у випадку навчання сина/доньки до 23 років, включно, - носить аліментний характер.

Для того, щоб батько/мати надавали зазначену допомогу потрібна наявність наступних умов:

1. Продовження навчання донькою/сином після досягнення нею/ним повноліття, недосягнення дочкою/сином встановленого законом віку 23 років;

2. потреба доньки/сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням та наявність у батька/матері можливості надавати матеріальну допомогу.

Наявність потреби в аліментних виплатах на навчання підтверджена тим, що повнолітній син відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 - ніде не працює, самостійного заробітку не має.

Що стосується розміру аліментів, то дане питання регулюється ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Дана стаття встановлює розмір аліментів, які батьки виплачують на непрацездатних повнолітніх сина, дочку та аліменти, які батьки виплачують у зв`язку із продовженням навчання повнолітніх сина, дочки.

Обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; сімейний стан повнолітніх сина, дочки; необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

У статті 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу) або одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатиме від різних обставин, які належить оцінити суду. Ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює.

Однак, розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина ні за яких обставин не може бути меншим за неоподаткований мінімум доходів громадян.

Що стосується даного предмету спору, то в даному випадку це питання врегульовано ст. 201 СК України, де, зокрема, вказано, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 192 і 194 197 цього Кодексу.

Так, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Згідно частини 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, а згідно частини 3 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України, визначається судом.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатна, офіціно працевлаштована, - є приватним підприємцем, проте, на думку суду, - свідомо ухиляється від утримання сина, не маючи на те відповідних моральних та правових підстав.

Суд вважє, що ухилення відповідачем від сплати аліментів на утримання свого сина, - носить суб`єктивний характер, - з огляду лише на ту обставну, що між сторонами по справі існують неприязні відносини, які з часом лише посилюються, але суд вважає, що відносини між батьками не повинні впливати на дітей, зокрема, - в розрізі не повинні впливати на можливість дитини отримувати матеріальну допомогу, яка гарантована Законом.

Отже, як зазначалося судом вище, згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв 'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також, самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно, ст. 199 СК України встановлює обов`язок відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, - ОСОБА_3 для завершення навчання, проте, з обов`язковою умовою, - якщо таку змогу має.

Крім того, стаття чітко встановлює вік дитини 23 роки, до якого відповідач по справі, - ОСОБА_2 зобов`язана надавати матеріальну допомогу сину, - ОСОБА_3 у зв`язку із навчанням.

Крім того, для того, щоб мати, відповідач по справі, - ОСОБА_2 мала змогу надавати зазначену допомогу, потрібна наявність наступних умов:

1. продовження навчання сином ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття, - така умова підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище;

2. недосягнення сином, - ОСОБА_3 встановленого законом віку 23 років, - така умова підтверджується свідоцтвом про народження спільної дитини сторін, копія якого міститься в матеріалах справи;

3. потреба сина, - ОСОБА_3 у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, - вказана обставина підтверджується належними та допустимими письмовими доказами, які судом вказані вище, з яких вбачається, що дитина сторін окрім, як матеріальна допомога батька, - не має, так як мати, - відповідач по справі, - в добровільному порядку такої допомоги не надає.

4. наявність у матері, - ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу.

Так, в судовому засіданні встановлено з належних та допустимих доказів, що відповідач по справі, - ОСОБА_2 - працездатного віку, працездатна, офіційно працевлаштована, - є приватним підприємцем, проте, -має іншу сім`ю, а тому слід зменьшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 ( як просить сторона позивача) на 1/6.

Відповідно, суд наголошує на тій обставині, що при відсутності хоча б однієї з вищеперелічених умов аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, - не виникає, проте, в даному випадку сукупність обставин, які дають змогу суду стягнути аліменти на повнолітню дитину, - є в наявності, а тому, на думку суду, - є всі підстави для задоволення позову.

Наявність потреби в аліментних виплатах на період навчання повинна бути підтверджена, в даному випадку судом встановлено ті факти, що син відповідача, - ОСОБА_3 , хоч і досягнув повноліття, проте, - не досягнув 23 річного віку, продовжує навчатися, не має іншого заробітку, ніж підтримка батька, відповідно, син відповідача потребує матеріальної допомоги, яку відповідач зобов`язана забезпечити в силу обставин, які судом вказані вище.

Обґрунтування виду та розміру аліментів, що підлягають до стягнення.

Розмір аліментів, які можуть стягуватися в випадку навчання дитини, врегульовано ст. 200 СК України, де, зокрема, зазначено, що:

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно, дана стаття встановлює розмір аліментів, які відповідач, за наявності такої можливості, повинен виплачувати на повнолітнюо доньку.

Як випливає зі змісту вищевказаної статті, обставинами, які впливають на визначення розміру аліментів, та які були враховані судом при винесення рішення, є:

- стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього сина (стан здоров`я сина відповідача нормальний, що ж до матеріального становища дитина відповідача потребує матеріальної допомоги, так як не має іншого джерела доходів, ніж допомога батьків);

- стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, - відповідача по справі (стан здоров`я відповідача нормальний, матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти на повнолітнього сина);

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина (відповідач має ще одну малолітню дитину від іншого чоловіка);

- сімейний стан повнолітніх сина, дочки (повнолітній син відповідача не одружений);

- необхідність провадити інші виплати, утримання повнолітніх дочки, сина іншими особами (наприклад власними дітьми або дружиною, чоловіком) тощо.

Відповідно, в ст. 200 СК, як і в інших, подано три можливості визначення розміру аліментів:

- у твердій грошовій сумі;

- в частці від заробітку (доходу);

- одночасно і в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку.

Ініціатива вибору способу визначення розміру аліментів належить, насамперед, позивачеві, але врешті спосіб визначення величини аліментного платежу залежатить від різних обставин, які були вище оцінені судом.

Суд зазначає, що ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, проте розмір аліментів на повнолітнього сина, дочку, ні за яких обставин не може бути меншим за неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно ст. 201. СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189 192 і 194 197 цього Кодексу.

Отже, до відносин по утриманню батьками повнолітніх дочки, сина застосовуються норми про відрахування аліментів за ініціативою платника; норми щодо договору про сплату аліментів, договору про припинення права на аліменти у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, з якого присуджуються аліменти; стягнення аліментів за минулий час та заборгованості за аліментами; зміну розміру аліментів; відповідальність за прострочення сплати аліментів.

Крім того, при визначенні розміру аліментів судом було враховано положення пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а саме урахувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього на утриманні інших малолітніх дітей, дружини, батьків; інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Отже, враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_2 працездатного віку, працездатна, працевлаштована, - є приватним підприємцем, - суд, врахувавши всі обставини справи, - приходить до висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на свого повнолітнього сина, - ОСОБА_3 на період його навчання, але не більше, ніж до досягнення сином 23 ти трьох річного віку.

Що ж стосується розміру аліментів, то суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позову позивача ОСОБА_1 , - стягнення аліментів в дещо нижчому розмірі, ніж просив позивач, - щомісячно, в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Що ж до часу, з якого слід стягувати аліменти, то суд приходить до висновку щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину з моменту подачі позовної заяви, - з 25.09.2023.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і донькою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статтей 182, 187, 189 192, 194 197, 199, 200, 201 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п.п. 15, 17, 20 ППВС № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сіменого кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стянення аліментів», ч. 2 ст. 181, ст.ст. 182, 183, 187, 189 192, 194 197, 199, 200, 201 СК України, п. 2 ч. 1 ст. 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки місто Миронівка Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 20 вересня 2012 року Миронівським РС Управління ДМС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця місто Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 2 липня 1995 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 ), алімнети на утримання повнолітньої дитини, - сина, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Миронівка Київської області, громадянина України, свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , видане 13 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області, паспорт громадянина України (ІD картка) № НОМЕР_6 , виданий 18.08.2020 року органом 3237), - у розмірі 1/6 частин з усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, - з 25.09.2023 року, та до закінчення дитиною, - сином, - ОСОБА_3 навчання, але не довше, як до досягнення ОСОБА_3 23 (двадцяти трьох) років, - а саме, - до 23.09.2028 року, - до 22.09.2028 року, включно.

В задоволенні решти позову, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку на підставі ч. 1 ст. 352 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно п. 15.5) Перехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Київського Апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області, а учасниками процесу, які не були присутні під час проголошення рішення, - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: Закаблук О.В.