Справа № 331/778/24
Провадження № 2/331/1068/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

22 серпня 2024 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Яцун О.О.,

за участю секретаря судового засіданні Красан І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АР № 1161342 від 02.02.2024 року (а.с.3), звернувся до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 803. Від спільного подружнього життя у подружжя є спільна дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з мамою. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося та відносини припинилися на тій підставі, що у сторін різні погляди на життя та сімейні цінності. Позивач стверджує, що з квітня 2022 року сім`я розпалася остаточно, а з березня 2023 року сторони не проживають разом, кожен має своє особисте життя, спільне господарство сторони не ведуть, спільного бюджету не мають. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що шлюб фактично не існує, сім`ю зберегти неможливо, позивач просить суд розірвати шлюб, який укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , та який зареєстрований 01 серпня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 803.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 12 лютого 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.18).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 і представник позивача адвокат Мазур О.С. не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с.20, 21, 26, 27, 30, 35, 36, 41, 42), про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача ОСОБА_2 надіслала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с.24).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання також повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку (а.с.22, 28, 29, 31, 32, 33, 37, 38, 39, 40, 43). Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідач суду не надала, відзиву на позов, заперечень проти заявлених ОСОБА_1 позовних вимог на адресу суду також не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, а також приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частин 3, 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частина 3 статті 105 СК України передбачає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_5 уклали шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 серпня 2014 року та складено відповідний актовий запис № 803. При укладенні шлюбу дружина змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 і ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_4 , про що Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 20 вересня 2018 року (а.с.11).

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, врахувавши, що сторони не бажають зберегти шлюб та сім`ю, а також не мають намірів проживати спільно, оскільки факти, які викладені у позовній заяві, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, шлюбні стосунки сторони не підтримують, від шлюбу мають спільну малолітню дитину, приймаючи також до уваги, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, незважаючи на зусилля суду до примирення сторін, суд дійшов висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати.

За правилами ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-114 СК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , який зареєстрований 01 серпня 2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 803, розірвати.

Після набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, залишити позивачу ОСОБА_3 прізвище « ОСОБА_6 », яке було присвоєно їй під час державної реєстрації шлюбу.

Шлюб вважається припиненим у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Після набрання рішенням законної сили копію рішення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Інформація про учасників справи, відповідно до п. 4) ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

представник позивача: ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.О. Яцун