справа №755/2162/24 головуючий у суді І інстанції Катющенко В.П.
провадження № 22-ц/824/8168/2024 суддя-доповідач у суді ІІ Інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року про залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича, стягувач - ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою та просив визнати протиправними дії державного виконавця Бондаря О.Д. в частині складання довідок-розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2023 року та від 05 січня 2024 року, виконані у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; скасувати довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів від 04 грудня 2023 року та від 05 січня 2024 року, виконані державним виконавцем Бондарем О.Д. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1; зобов`язати державного виконавця Бондаря О.Д. усунути допущені порушення шляхом визначення розміру заборгованості боржника, ОСОБА_1 , та складання довідки-розрахунку зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, з урахуванням висновків мотивувальної частини ухваленого судового рішення за результатами розгляду даної скарги та положень постанови КМУ № 146 від 26 лютого 1996 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм процесуального права та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково враховує як самостійного суб`єкта правовідносин у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та в межах цивільного судочинства - представника ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , однак це є помилковим. Представник не наділений самостійними правами та обов`язками, які є окремими від особи, яку він представляє. При цьому, особа, якій законом надано право звертатися до суду та яка є учасником виконавчого провадження, може реалізовувати свої права через представника. Безпосередньо у поданій скарзі, та у поданому клопотанні про поновлення процесуального строку зазначається ОСОБА_1 , що він не був обізнаний про факт порушення його прав у виконавчому провадженні шляхом складання виконавцем довідки-розрахунку заборгованості від 05 січня 2024 року до моменту отримання засобами поштового зв`язку 26 січня 2024 року його представником такого розрахунку у відповідь на адвокатський запит від 09 січня 2024 року. Крім того, ОСОБА_1 зазначається, що він не був обізнаний про факт порушення його прав у виконавчому провадженні шляхом складання виконавцем довідки-розрахунку заборгованості від 04 грудня 2023 року до моменту ознайомлення через свого представника 02 лютого 2024 року із матеріалами виконавчого провадження. Таким чином, відсутність зазначених у клопотанні про поновлення процесуального строку відомостей про те, коли дізнався саме уповноважений представник боржника про порушення прав його клієнта, не має правового змісту, оскільки представник боржника не має самостійних прав та обов`язків. У разі отримання представником боржника тих чи інших відомостей чи документів, боржник також вважається таким, що їх отримав. Відсутність інформації у боржника про порушення його прав прирівнюється до відсутності такої інформації і у його представника. У розумінні процесуального законодавства не може виникати обставин, за яких уповноважений представник особи може вважатися обізнаним про ті чи інші обставини і події, а його довіритель при цьому обізнаним про них не вважається. Разом із цим суду були повідомлені обставини отримання інформації боржником, через його представника, про порушення його прав та інтересів. У поданих суду першої інстанції документах зазначається момент отримання інформації про порушення прав боржника - 26 січня 2024 року та 02 лютого 2024 року. На підтвердження таких обставин суду надані конверт із супровідним листом, якими направлена представнику боржника довідка від 05 січня 2024 року, а також наданий лист-розписка про ознайомлення 02 лютого 2024 року із матеріалами виконавчого провадження. Інші докази, які б вказували на момент отримання боржником інформації про порушення його прав у виконавчому провадженні є відсутніми, та не могли бути подані до суду першої інстанції відповідно. При цьому, зазначені в оскаржуваній ухвалі підстави для залишення скарги без розгляду судом - є необґрунтовані та надумані, викладені внаслідок застосування надмірного формалізму з метою створення перешкод боржнику у доступі до правосуддя.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів скарги та клопотання про поновлення процесуального строку, боржник дізнався про порушення своїх прав через свого представника 26 січня 2024 року. При цьому, останній уповноважив свого представника здійснювати представництво його інтересів на підставі договору про надання правової допомоги від 09 листопада 2023 року та ордеру від 06 грудня 2023 року. В той же час, відомостей про те, коли дізнався уповноважений представник боржника про порушення прав його клієнта, ні у скарзі, ні у клопотанні, не наведено, як і не надано до суду доказів на підтвердження такого.

Апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до вимог ст. 126, 127 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання скаржником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У поданій скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на оскарження дій державного виконавця, вказуючи на те, що 26 січня 2024 року, через свого представника, отримав довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05 січня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, згідно якої станом на 01 січня 2024 року розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 96 156,69 грн. 02 лютого 2024 року боржник, через свого представника, ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1. Отримавши 26 січня 2024 року довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 05 січня 2024 року та ознайомившись 02 лютого 2024 року із матеріалами виконавчого провадження № НОМЕР_1, боржник дізнався про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів, оскільки був впевнений, що така заборгованість є відсутньою у зв`язку із повною сплатою аліментів шляхом їх утримання із його заробітку роботодавцем. Згідно поштового конверту, в якому боржнику було направлено довідку від 05 січня 2024 року, вбачається, що поштовим відділенням його було прийнято 22 січня 2024 року, до абонентської скриньки представника боржника такий конверт було доставлено 26 січня 2024 року. Будь-яких інших документів з приводу складання нового розрахунку заборгованості у виконавчому провадженні та з приводу виникнення у нього заборгованості - боржник не отримував. Окрім цього, боржник, через свого представника ознайомився 02 лютого 2024 року із матеріалами виконавчого провадження та отримав інформацію про складання довідки-розрахунку від 04 грудня 2023 року. Однак, у десятиденний строк з момент складання довідки від 05 січня 2024 року про факт її існування боржник обізнаний не був, такий документ не отримував та не знав про порушення своїх прав таким розрахунком, у зв`язку із такими обставинами вбачаються поважні причини пропуску строку на подання скарги.

Скарга ОСОБА_1 подана до суду 05 лютого 2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відмовляючи у поновленні строку та залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції не з`ясував, коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав.

При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги, що обізнаність та можливість бути обізнаним з порушенням своїх прав, які скаржник пов`язує з діями державного виконавця, пов`язана не тільки з ознайомленням скаржника зі змістом оскаржуваних довідок-розрахунків, а з належним виконанням державним виконавцем своїх обов`язків щодо направлення цих довідок-розрахунків стороні.

Вважаючи, що скаржник пропустив встановлений 10-ти денний строк на подачу скарги, суд першої інстанції не з`ясував з якого ж моменту розпочав свій відлік строк на апеляційне оскарження постанови для скаржника.

Так, суд першої інстанції не дослідив матеріали виконавчого провадження, не перевірив чи направлялася оскаржувані ОСОБА_1 довідки-розрахунки державного виконавця стягувачу, чи були вони вручені останньому, а, відтак, не встановив, що скаржник обізнаний чи міг бути обізнаний з порушенням своїх прав, раніше ніж зазначає в скарзі.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. При цьому, поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зазначив, що суду не надано доказів, про те, коли дізнався уповноважений представник боржника про порушення прав його клієнта, ні у скарзі, ні у клопотанні, не наведено, як і не надано до суду доказів на підтвердження такого.

Однак, зазначене не дає підстав суду першої інстанції вважати, що строк на звернення зі скаргою порушено, оскільки судом не було встановлено ні дату, коли зазначений строк розпочався, ні дату, коли він сплив.

До матеріалів скарги долучено копію конверту Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, адресованого представнику скаржника ОСОБА_2 , зі штемпелем Укрпошти, на якому зазначено дату 22 січня 2024 року.

В апеляційній скарзі представник скаржника зазначає, що вказаний лист був отриманий ним 26 січня 2024 року. Скарга на дії виконавця подана 05 лютого 2024 року.

За таких обставин, висновки суду про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця та залишення скарги без розгляду є необґрунтованими, ухвала суду постановлена без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 лютого 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 07 червня 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.