УХВАЛА

07 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 201/13014/23

провадження № 61-12151ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, а також на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком

та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір'ю,

УСТАНОВИВ:

1. 20 жовтня 2023 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач),третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком.

2. Протокольною ухвалою суду від 11 січня 2024 року об'єднано в одне провадження разом з цією справою справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Адміністрація Соборного району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дітей з матір'ю.

3. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, позовні вимоги позивача задоволено. Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком - позивачем. У задоволенні позову відповідача про визначення місця проживання дітей з матір`ю відмовлено.

4. Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції.

5. 13 жовтня 2024 року відповідач подала до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року (повний текст складений 10 жовтня 2024 року).

6. 22 жовтня 2024 року відповідач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року (повний текст складений 02 жовтня 2024 року).

7. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження за вказаними касаційними скаргами.

8. У касаційній скарзі на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року відповідач зазначає, що суд апеляційної інстанції допустив помилкове встановлення обставин надання правничої допомоги, більша частина послуг з наведеного позивачем переліку не мала відношення до апеляційного провадження у цій справі, зазначені в акті виконаних робіт послуги не були необхідними, а їх вартість явно і безпідставно завищена. Недотримання позивачем процесуальних вимог щодо подання доказів про витрати до закінчення судових дебатів взагалі унеможливлює розгляд поданого клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу. Додані до заяви про ухвалення додаткового рішення докази є сумнівними. Відповідач стверджує, що позивач особисто не підписував акт виконаних робіт, оскільки у цей період перебував за кордоном.

9. Також відповідач посилається на те, що апеляційний суд, вирішуючи питання про судові витрати, не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (щодо оцінювання необхідності судових витрат), від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 775/9215/15-ц (при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін; суд має врахувати також, чи були витрати понесені фактично та чи була їхня сума обґрунтованою), Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2023 року у справі № 914/2355/21 (суд не зобов`язаний присуджувати іншій стороні витрати на адвоката, якщо встановить, що розмір гонорару є завищеним), Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21 (забезпечення дотримання принципу змагальності), від 26 липня 2023 року у справі № 160/16902/20, від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, від 03 жовтня 2024 року у справі № 357/8695/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 460/4511/16-ц (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК)).

10. У касаційній скарзі відповідача на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року також є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК підстав касаційного оскарження, а саме застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норм права без урахування висновків щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 663/724/19, від 21 липня 2021 року у справі № 404/3499/17 (щодо вислуховування думки дітей), від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (щодо врахування висновку органу опіки і піклування), від 29 липня 2021 року у справі № 758/5545/18, від 13 червня 2022 року у справі № 766/17903/19, від 27 січня 2021 року у справі № 727/3856/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 241/47/19, від 25 липня 2019 року у справі № 761/15172/17-ц, від 18 грудня 2018 року у справі № 610/2531/17, від 23 травня 2018 року у справі № 761/15172/17-ц, Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (щодо врахування найкращих інтересів дітей).

11. Разом з тим, відповідач вказує, що суд порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки необґрунтовано відхилив клопотання про заслуховування думки дітей та про призначення судової психологічної експертизи, а також встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, зокрема, висновку органу опіки і піклування про доцільність проживання дітей з батьком від 24 січня 2024 року, довідок Комунального закладу «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги», рекомендації органу опіки і піклування від 07 грудня 2023 року, щодо навчання та здоров`я дітей (пункт 4 частини другої статті 389, пункти 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК).

12. Касаційні скарги подані у передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК, підстави для залишення касаційних скарг без руху, повернення цих скарг чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні. У касаційних скаргах наведені обставини, які потребують перевірки, щодо передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК підстав для касаційного оскарження (див. пункти 8-11).

13. Безпосередньо у касаційній скарзі на рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідач просить зупинити дію рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року до завершення розгляду справи Верховним Судом. Обґрунтовує втечею батька з дітьми за кордон, невиконанням ним ухвали суду про забезпечення позову та розпорядження органу опіки і піклування про встановлення графіку спілкування дітей з матір`ю, намаганням батька врегулювати за допомогою оскаржуваних судових рішень питання викрадення дітей, розслідуване в Шотландії та Канаді, вимаганням від матері визнати в листуванні електронною поштою її згоду з оскаржуваними судовими рішеннями, погрозами батька продовжити ізоляцію дітей від матері ще на один рік, якщо вона не виконає всіх його вимог.

14. 28 жовтня 2024 року відповідач подала до Верховного Суду також клопотання про зупинення до розгляду касаційної скарги дії додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року, посилаючись на те, що представник позивача 23 жовтня 2024 року звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу виконавчого документа, тому є ризик примусового стягнення з неї 15 000,00 грн витрат на правову допомогу. Відповідач вважає, що існують вагомі підстави для скасування додаткової постанови, а її примусове виконання призведе до неможливості повернення коштів через виїзд позивача за кордон.

15. Верховний Суд враховує, що за змістом приписів абзацу другого частини восьмої статті 394, статті 436 ЦПК у клопотанні про зупинення виконання або дії оскаржуваних судових рішень має бути наведено обґрунтування необхідності такого зупинення.

16. Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами. У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим поворот виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судових рішень, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

17. Враховуючи обов`язковість судових рішень, клопотання про зупинення їх виконання (дії) має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав та інтересів усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.

18. Доводи відповідача не свідчать про необхідність зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами. Відповідач не обґрунтувала існування об`єктивної необхідності у цьому та не довела, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

19. Разом з тим, клопотання відповідача про зупинення дії додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року слід задовольнити частково та зупинити виконання цієї постанови до закінчення її перегляду у касаційному порядкуз огляду на наведене обґрунтування щодо видачі позивачу виконавчого листа та з метою забезпечення збалансованості інтересів усіх учасників справи.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року, а також на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 201/13014/23.

2. Витребувати з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськаматеріали справи № 201/13014/23.

3. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2024року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року.

4. Задовольнити частково клопотання ОСОБА_1 про зупинення діїдодаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року.

5. Зупинити виконання додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

6. Ухвалу про відкриття касаційного провадження надіслати учасникам справи.

7. Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК відзив на касаційну скаргу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття касаційного провадження у справі. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судових рішень (рішення).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков