Справа № 368/367/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі:

Головуючий: суддя Закаблук О.В.

При секретарі: Токовенко Н.О.

- розглянувши справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - про визнання майна приватною особистою власністю, суд, -

В С Т А Н О В И В :

05.03.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - про визнання майна приватною особистою власністю, в прохальній частині якої позивач просив суд винести рішенні, на підставі якого:

1. Визнати житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

2. Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок загальною площею 65,9 кв.м., що складається з веранди 1-1 площею 9,9 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 10,0 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 11,9 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 10,8 кв.м., коридору 1-5 площею 0,9 кв.м., санвузла 1-6 площею 4,5 кв.м., комори 1-7 площею 0,6 кв.м., кухні 1- 8 площею 17,3 кв.м., господарські будівлі і споруди, а саме прибудова під літ. а3, погріб під літ. Під а3, ганок під літ. а4, сарай під літ. Б, навіс під літ. б1, гараж під літ. Ж, сарай під літ. ж1, навіс під літ. 3, вбиральня під літ. Е, вимощення № 5, огорожа № 6, ворота № 7, огорожа № 8.

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовував наступними обставинами та нормами права:

- Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.1995 р., укладеного між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та Колективний сільськогосподарським підприємством «Колос» Позивач набув право власності на житловий будинок, що розташований, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №309504 від 06.11.2009 р., - Позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, - для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:326:0008.

Вказане нерухоме майно було набуто Позивачем під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 . У зв`язку з чим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.05.2012 р. у справі № 2-8/11 житловий будинок та земельну ділянку було поділено між Позивачем та ОСОБА_3 (далі- Відповідач).

Зокрема, було виділено в натурі по 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки з конкретними кімнатами, спорудами та конкретну частину земельної ділянки.

Рішенням Ржищівської міської ради № 320 від 18.11.2021 р. частині будинку Позивача було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру нерухомого майна про реєстрацію права власності №312176710 від 12.10.2022 р. Позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку.

Відповідно до витягу з Державного реєстру нерухомого майна про реєстрацію права власності №293980251 від 10.01.2022 р., - Позивачем було зареєстровано право власності на 1/2 частину земельної ділянки, а саме, - 0,125 га, - для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, присвоєно земельній ділянці кадастровий номер :01:326:0030.

На час розподілу житлового будинку та земельної ділянки за рішенням суду, а також реєстрації права власності Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, - ОСОБА_2 (далі-Відповідач).

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 22.02.2023 р. у справі №368/928/22 шлюб між Позивачем і Відповідачем було розірвано.

З грудня 2020 року Позивачем було виготовлено будівельний паспорт на реконструкцію вищевказаної частини житлового будинку, оскільки або до шлюбу з Відповідачем або за особисті кошти Позивача було здійснено реконструкцію будинку чи було побудовано деякі споруди.

В подальшому Позивачем було складено та зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 29.06.2021 р. КС41.

Відповідно до витягу з реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вказану декларацію було зареєстровано за № 10/10-Б-0208/66/П від 02.08.2021 р.

В подальшому ФОП ОСОБА_4 було виготовлено Позивачу технічний паспорт на реконструйовану частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього Позивач звернувся до державного реєстратора для того, щоб зареєструвати право власності на частину житлового будинку згідно декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 29.06.2021 р. КС41 та інших документів.

Проте, рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Захарченко Л.М. №703665544 від 23.11.2023 р. про відмову в проведені реєстраційних дій, - Позивачу було відмовлено в проведені державної реєстрації права власності частини житлового будинку згідно декларації.

Підставою для відмови було відсутність письмової згоди співвласника (тобто Відповідача) закінченого будівництвом об`єкта на проведення його реконструкції, а також відсутня письмова заява співвласників (тобто Відповідача) про визначення розміру часток, справжність підписів на якій посвідчується нотаріально або договір, укладений співвласниками.

Отже, у зв`язку з відсутністю згоди Відповідача, - ОСОБА_2 , та Відповідача, - ОСОБА_3 , - Позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на його частину житлового будинку, що належить йому на праві особистої власності та було реконструйовано ним особисто. При цьому, - Відповідачі не мають відношення до вказаної частини будинку та її реконструкції.

Відсутність згоди Відповідачів на проведення реконструкції та реєстрації права власності за Позивачем на частину будинку порушує право Позивача на таке майно.

Також, можлива реєстраціЯ за Відповідачами права власності на частку частини житлового будинку Позивача також буде порушувати право власності Позивача, яке є його особистим майном.

Вказане майно є особистим майно Позивача, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України майно, набуте нею, ним до шлюбу, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Отже, відповідно до норм п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України хоча право власності на частину житлового будинку та земельну ділянку було зареєстровано Позивачем за час шлюбу, воно є особистою приватною власністю Позивача, оскільки житловий будинок було придбано задовго до того, як Позивач та Відповідач ОСОБА_2 одружились, а з Відповідачем ОСОБА_3 розподіл відбувся за рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.05.2012 р. у справі №2-8/11.

Позивач вважає, що необхідність надання згоди Відповідачів на реєстрацію за Позивачем частини житлового будинку, який є його особистою власністю, - порушує його право на володіння та розпорядження власним майном.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові начежать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач, як власник майна, - має право безперешкодно розпоряджатися своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі обмеження права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від обмежень з боку іншої особи.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у розпорядженні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про відновлення порушеного або обмеженого права власності шляхом визнання майна особисто власністю.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що право особистої власності Позивача обмежується тим, що Позивач має отримувати згоду Відповідачів на реєстрацію його частині житлового будинку, відповідно до норм ст. 392 Цивільного кодексу України, Позивач з метою захисту свого права особистої власності може звернутись до суду з позовом про визнання права особистої власності на майно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 57, 59 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивач просив суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

05.03.2024 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи на підставі п. 15.4) Перехідних Положень ЦПК України був визначений суддля Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., призначено справа № 368/367/24, провадження № 2/368/430/24.

15.04.2024 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 175, 177, 185, 187, 258, 260 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі, прийнято процесуальне рішення про слухання справи в загальному позовному провадженні, призначено справу до підготовчого судового засдання на 14 год. 00 хв. 13.05.2024 року.

26.04.2024 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , - про визнання права власності на житловий будинок, в прохальній частині якої позивачка зустрічного позову просила суд винести рішення, на підставі якого:

1. Визнати житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

2. Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3 житловий будинок загальною площею 42,1 кв.м., що складається з веранди 1-1 площею 4,0 кв.м., вітальні 1-2 площею 9,8 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 15,3 кв.м., кухні 1-4 площею 13,0 кв.м., господарські будівлі і споруди, а саме прибудова під літ. а. відкрита веранда під літ. аі, сарай під літ. В, нпогріб під літ. підВ, вбиральня під літ. Г, колодязь №1, хвіртка №2, ворота №3, вимощення під літ. І.

Позовні вимоги зустрічного позову позивачка зустрічного позову ОСОБА_3 в мотивувальній частині зустрічної позовної заяви обгрунтовувала наступними обставинами та нормами права:

- В провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (далі-Відповідач) до ОСОБА_3 (далі-Позивач) про поділ визнання майна особистою приватною власністю.

Згідно позовних вимог Відповідача він просить провести поділ спільного майна, а саме, - визнати житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - особистою приватною власністю, та визнати на нього право власності.

Згідно ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може викчючити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Користуючись право передбаченим ст. 193 Цивільного процесуального кодексу України Позивач звертається до суду із зустрічною позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 26.12.1995 р., укладеного між ОСОБА_1 (далі-Позивач), та Колективним сільськогосподарським підприємством «Колос», - Позивач набув право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №309504 від 06.11.2009 р., Позивач набув право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:326:0008.

Вказане нерухоме майно було набуто Позивачем під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.05.2012 р. у справі № 2-8/11 житловий будинок та земельну ділянку було поділено між Позивачем та ОСОБА_3 (далі- Відповідач).

Зокрема, було виділено в натурі по 1/2 частині житлового будинку та 1/2 частині земельної ділянки з конкретними кімнатами, спорудами та конкретну частину земельної ділянки.

В подальшому частині будинку Позивача було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Отже, Позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі Позивачем було здійснено реконструкцію вищевказаної частини житлового будинку, оскільки або до шлюбу з Відповідачем або за особисті кошти Позивача було здійснено реконструкцію будинку чи було побудовано деякі споруди.

В подальшому Позивачем було складено та зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 04.08.2023 р. іу 31.

В подальшому ФОП ОСОБА_4 було виготовлено Позивачу технічний паспорт на реконструйовану частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Після цього Позивач звернулась до державного реєстратора для того, щоб зареєструвати право власності на частину житлового будинку згідно декларації про готовність - до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорту від 04.08.2023 р. іу 31 та інших документів.

Проте, рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Ржищівської міської ради Захарченко Л.М. №703665544 від 23.11.2023 р. про відмову в проведені реєстраційних дій Позивачу було відмовлено в проведені державної реєстрації права власності частини житлового будинку згідно декларації.

Підставою для відмови було відсутність письмової згоди співвласника (тобто Відповідача) закінченого будівництвом об`єкта на проведення його реконструкції, а також відсутня письмова заява співвласників (тобто Відповідача) про визначення розміру часток, справжність підписів на якій посвідчується нотаріально або договір, укладений співвласниками.

Отже, у зв`язку з відсутністю згоди Відповідача ОСОБА_1 Позивачу було відмовлено в реєстрації права власності на її частину житлового будинку, що належить їй на праві особистої власності та було реконструйовано нею особисто. При цьому, Відповідач не має відношення до вказаної частини будинку та її реконструкції.

Відсутність згоди Відповідача на проведення реконструкції та реєстрації права власності за Позивачем на частину будинку порушує право Позивача на таке майно.

Також, можлива реєстрація за Відповідачем права власності на частку частини житлового будинку Позивача також буде порушувати право власності Позивача, яке є її особистим майном.

Вказане майно є особистим майно Позивача виходячи з наступного.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Отже, відповідно до норм п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України хоча право власності на частину житлового будинку та земельну ділянку було зареєстровано Позивачем за час шлюбу, воно є особистою приватною власністю Позивача, оскільки житловий будинок було придбано задовго до того як Позивач та Відповідач ОСОБА_2 одружились, а з Відповідачем ОСОБА_3 розподіл відбувся за рішенням Апеляційного суду Київської області від 30.05.2012 р. у справі № 2-8/11.

Позивач вважає, що необхідність надання згоди Відповідачів на реєстрацію за Позивачем частини житлового будинку, який є його особистою власністю, порушує його право на володіння та розпорядження власним майном.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має права безперешкодно розпорядження своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі обмеження права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від обмежень з боку іншої особи.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого нгмайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у розпорядженні власністю Позивач може звернутися до суду з вимогою про відновлення порушеного або обмеженого права власності шляхом визнання майна особисто власністю.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ніш документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи те, що право особистої власності Позивача обмежується тим, що Позивач має отримувати згоду Відповідача на реєстрацію її частині житлового будинку, відповідно до норм ст. 392 Цивільного кодексу України, Позивач з метою захисту свого права особистої власності може звернутись до суду з позовом про визнання права особистої власності на майно.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 57, 59 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, - позивачка зустрічного позову просить суд винести рішення, на підставі якого задовольнити позовні вимоги зустрічного позову.

Суд, розглянувши матеріали первинного позову, матеріали зустрічного позову, дослідивши матеріали справи в частині, що стосується моживості об`єднання позовів, приходить до висновку щодо винесення судового рішення у виді ухвали, як окремого процесуального документа, та об`єднати зустрічний позов з первинним, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, та застосування до них норм процесуального права.

Згідно ст. 193 ЦПК України:

Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Обґрунтування судом об`єднання справ.

Як вбачається з матеріалів справ, сторони по справах є тотожними, позовні вимоги сторін випливають із одних і тих же правовідносин, - відносин права власності, на обгрунтування своїх вимог сторони посилаються фактично на одні і ті ж підстави, окрім того, в разі гіпотетичного задоволення зустрічного позову виключається задоволення первинного позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 193, 194, п. 1 ч. 1 ст. 258, 259, 260 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , - про визнання права власності на житловий будинок, - прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , - про визнання майна приватною особистою власністю, - для їх спільного розгляду в одному провадженні.

Ухвала апеляційному порядку окремо від рішення судуд не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: О.В. Закаблук