ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року

по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 червня 2008 року по 28 квітня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/1550/20 від 28 квітня 2020 року.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 жовтня 2008 року, серії НОМЕР_1 , виданим Красногвардійським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства підгрупа А у віці до 18 років, що підтверджується корінцем медичного висновку №24, та потребує постійного догляду, оскільки їй встановлений діагноз: вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психо-моторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія .

Позивач зазначала, що у зв`язку з хворобою, доньці необхідно постійне лікування, обстеження та реабілітація, що коштує значних грошових коштів. Дитина проживає з матір`ю та потребує постійного стороннього догляду, допомоги. Позивач доглядає за дитиною, займається її лікуванням, вихованням, розвитком. Вона щомісячно отримую державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю, однак розмір зазначеної допомоги недостатній для повноцінного лікування та забезпечення умов проживання доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Однак надає матеріальну допомогу в недостатньому розмірі.

У зв`язку з чим просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання, жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, як жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2023 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, як жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/20 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2023 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи про стягнення аліментів.

Зважаючи на те, що предметом даного позову є стягнення аліментів, розгляд апеляційної скарги проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч.1,4 ст. 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 06 червня 2008 року по 28 квітня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами розірваний рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №204/1550/20 від 28 квітня 2020 року(а.с.8).

Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29 жовтня 2008 року, серії НОМЕР_1 , виданим Красногвардійським ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.6).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом з дитинства підгрупа А у віці до 18 років, що підтверджується корінцем медичного висновку №24, та потребує постійного догляду, оскільки їй встановлений діагноз: вроджена вада головного мозку (полімікрогірія). Груба затримка психо-моторного розвитку, спастичний тетрапарез. Симптоматична епілепсія (а.с.7).

Положеннями статті 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Так відповідно до частини другої наведеної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Отже, виходячи з аналізу наведеної норми, обов`язковими умовами виникнення права на утримання одного з подружжя на підставі статті 88 СК України є проживання разом дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, та опікування нею, а також можливість надання матеріальної допомоги іншим з подружжя.

Для цілей Конвенції про права дитини 1989 року дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6 СК України). Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - це дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Законом України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю» встановлені відповідні розміри державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства (залежно від групи) та дітям з інвалідністю до 18 років.

При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 19 грудня 2017 року № 2249-VIII у тексті СК України слова «інвалід» та «дитина-інвалід» в усіх відмінках і числах замінено відповідно словами «особа з інвалідністю» та «дитина з інвалідністю» у відповідному відмінку і числі.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005 р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Правовідносини у справі, яка розглядається, стосуються стягнення аліментів на утримання дружини, яка здійснює опіку над неповнолітню дитиною.

На підставі викладеного, враховуючи стан здоров`я дитини, яка є дитиною з інвалідністю, та те, що стан її здоров`я вимагає постійного медичного догляду, реабілітаційних заходів, які носять безперервний характер, відповідач є особою працездатного віку та має задовільний стан здоров`я, колегія суддів вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання матері дитини.

Проте, не може погодитись із висновком суду першої інстанції щодо їх розміру, зважаючи на наступне.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 офіційно працевлаштований у Приватному підприємстві «ТРАНС ЛОГІСТІК» на посаді першого заступника генерального директора, що підтверджується довідкою про доходи від 25.09.2023 року за вих. №145, виданої ОСОБА_1 (а.с.62).

Так, виходячи з відомостей довідки про доходи від 25.09.2023 року за вих. №145, виданої ОСОБА_1 , заробітна плата нарахована останньому у період із березня 2023 року - серпень 2023 року склала 958 676,61 грн., з яких сплачено військовий збір у розмірі 14 323,75 грн. та ПДФО у розмірі 171 885,00 грн.

Середня заробітна плата відповідача за місяць складає 128 744,64 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2023 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2024 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частки від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 серпня 2023 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.49-51).

Колегія суддів приймає до уваги посилання апеляційної скарги про те, що відповідач відповідно до рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 204/11908/23 переказує грошові кошти на банківську картку позивача, що вважається виконанням аліментних зобов`язань. Щомісячна сума переказу складає від 15 000 грн. до 20 000 грн. (а.с.53-54).

Проте, звертає увагу, що розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено на 2023 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2 589,00 гривень.

Також, статтею 8 «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 01 січня 2023 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 6 700 ,00 гривень.

В той час, судом першої інстанції стягнуто із відповідача грошові кошти на утримання позивача у розмірі 1/8 частина від доходу відповідача, що приблизно складатиме 16 093,10 гривень на місяць.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не було надано ні суду першої ні апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження своїх витрат для стягнення судом аліментів саме у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), тому колегія суддів приходить до висновку, що такий розмір аліментів є необґрунтованим.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що на утриманні відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка знаходиться у відпустці по догляду за їх із відповідачем спільною дитиною.

Так, згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , серії НОМЕР_2 , виданого 24.09.2022 року Індустріальним ВДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.60).

Згідно довідки за вих. №1 від 26.09.2023 року, виданої ОСОБА_8 про те, що вона дійсно працює в ТОВ "МС Маркетинг Експерт" на посаді референта в правлінні з 10.12.2021 р. по теперішній час. З 09.11.2022 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку (а.с.56).

На підставі викладеного, оцінюючи надані докази сторонами, враховуючи інтереси дитини, яка має право на належні умови на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, і соціального розвитку, та беручи до уваги, що відповідач частково визнав позов, факт стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частки від усіх цого видів заробітку (доходу), факт перебування у нього на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 та дружини ОСОБА_8 , яка знаходиться у відпустці по догляду за їх із відповідачем спільною дитиною, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та відповідне часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на її утримання, як жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2023 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України.

Такий розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного Кодексу України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них, а позивачка також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача і додаткових витрат на дитину, якщо на те будуть наявні законні підстави.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового про часткове задоволення позовних вимог.

Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Подібні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі №904/8884/21, а також у постановах від 23 грудня 2021 року у справі №925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі №910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі №911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі №922/3289/21.

Оскільки рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року скасовується, то має бути скасовано і додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року та додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, що здійснює догляд за дитиною з інвалідністю - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання, як жінки, що проживає з дитиною з інвалідністю в розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 жовтня 2023 року та протягом всього часу проживання та опікування дитиною-інвалідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2024 року року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко