Справа № 727/8861/24
Провадження № 2/727/1771/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

08 жовтня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі : головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретар судових засідань Бордіяна А.В.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав.

В позові посилається на те, 26 серпня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб.

Від спільного подружнього життя у них народилися двоє дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перебування у шлюбі відповідачка постійно ухилялася від виконання батьківських обов"язків щодо виховання дітей, та вихованням дітей займався виключно позивач.

3 2015 року вони з перестали разом проживати. Діти проживали разом із позивачем, на його самостійному вихованні та утриманні.

13 квітня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу, відповідачка створила нову сім`ю та змінила прізвище на " ОСОБА_6 ".

З моменту розірвання шлюбу, ОСОБА_3 жодного разу не цікавилася життям дітей, свідомо ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.

Стверджує, що він завжди бере активну участь у вихованні синів та цікавиться їх навчальними досягненнями. Натомість мати, ОСОБА_3 , жодного разу не відвідала батьківські збори та позакласні заходи, ніколи не цікавилася навчальними досягненнями дітей.

Чернівецьким міським центром соціальних служб Чернівецької міської ради підготовлено акт оцінки потреб сім?ї N?382/02-07 від 22.04.2024, згідно якого молодший син ОСОБА_7 маму не пам?ятає.

ОСОБА_3 ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості станом здоров?я, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей.

Посилаючись на наведене, позивач просить вирішити питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенні до її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Ухвалою Шевченківського районного суду від 02 вересня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав.

Представник третьої особи служби у справах дітей Чернівецької міської ради спрямувала до суду клопотання в якому просила слухати справу у їх відсутності, підчас розгляду справи врахувати всі зазначені у висновку органу опіки та піклування обставини, які відповідатимуть інтересам дітей.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 130,131 ЦПК України, про що у справі є належні докази, про причини відсутності не повідомляла.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди представника позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ( а.с.12,13).

Згідно довідок про реєстрацію місця проживання наданих відділом ведення реєстру територіальної громади м.Чернівці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . (а.с.14,15)

Із довідки про склад сім`ї № 484274-2 від 25.01.2023 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 (а.с. 16)

Із витягу про державну реєстрацію прав, наданого Чернівецьким комунальним бюро технічної інвентаризації № 31548034 від 05.10.2011 року встановлено, що будинок за адресою в АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 . (17)

Згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13 квітня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 розірвано (а.с. 18)

Із декларації № 0000-56ТН-А590 та №0000-КЕА4-М6ХХ про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу судом встановлено, що ОСОБА_2 уклав декларацію із лікарем ОСОБА_15 про надання первинної медичної допомоги своїм синам ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 12 листопада 2013 року

Згідно довідки № ЗПІ/П-5 від 16.04.2024 року виданої КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша» встановлено, що з приводу захворювань дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 та їх профілактичних оглядів звертався тільки батько ОСОБА_2 . Мати останній раз з дітьми зверталася 8-9 років тому (а.с.21)

Із характеристики № 01-36/89 від 12.04.2024 року та характеристики № 01-36/90 від 12.04.2024 року наданих Чернівецькою гімназією №10 Чернівецької міської ради вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються в гімназії № НОМЕР_3 . Навчальний матеріал засвоюють в основному на середньому та достатньому рівні. На уроках виявляють середню мотивацію до навчання, але виконують всі домашні завдання. Відповідально ставляться до шкільних доручень. Беруть активну участь у громадському житті класу, загальношкільних та міських спортивних змаганнях. Батько, ОСОБА_16 , завжди бере активну участь у вихованні синів, забезпечує їх всім необхідним. Нині не відвідує батьківські збори у зв?язку з перебуванням на службі у лавах ЗСУ, але завжди цікавиться навчальними досягненнями дітей. Мати, ОСОБА_17 , жодного разу не відвідала батьківські збори та позакласні заходи, у яких брали участь її сини, і ніколи не цікавилась їх навчальними досягненнями. Наразі учнями опікується тітка ОСОБА_14 . (а.с.22-23)

Із акту оцінки потреб сім`ї N?382/02-07 від 22.04.2024 наданого Чернівецьким міським центром соціальних служб Чернівецької міської ради вбачається, що ОСОБА_7 - маму не пам?ятає. Висновком до акту є те, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.24-29).

Також встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 нотаріально посвідчила згоду та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією заяви від 08 серпня 2024 року посвідченої приватним нотаріусом Хоменко О.І.(а.с.32)

Як вбачається з витягу із рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.09.2024 року №618/18, виконавчим комітетом надано суду висновки про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 43).

Згідно висновку виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 10.09.2024 року № 618/18 з метою соціального захисту інтересів неповнолітніх, виконавчий комітет Чернівецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . (а.с. 44)

Свідок ОСОБА_10 вказала, що вона є рідною сестрою позивача та проживає з ним у одному будинку. Розповіла про те, що коли її брат одружився з ОСОБА_18 вони проживали всі разом в одному будинку по АДРЕСА_2 . До 2014 року вони жили нормальною сім`єю. Але в 2014 році коли брата призвали на службу в «АТО», ОСОБА_18 почала ухилятися від своїх батьківських обов`язків, часто вживала слабоалкогольні напої, зникала з дому залишаючи дітей без належного догляду, не забезпечувала належним харчуванням. ОСОБА_18 ніколи не готувала дітям їжу . Це робила вона або брат. Востаннє ОСОБА_18 пішла оплачувати електроенергію та не повернулася. Також свідок зазначила, що весь час коли її брат перебував на службі в АТО та з 22 року перебував в лавах ЗСУ, саме вона опікувалася малолітніми дітьми. ОСОБА_18 дітей не навідує, коли випадково зустрінеться на вулиці чи в транспорті , то навіть не вітається.

Свідок ОСОБА_19 суду повідомила, те, що є сусідкою сім`ї ОСОБА_20 . Мати дітей ОСОБА_18 не доглядала належним чином за своїми синами, не виконувала ніякої хатньої роботи. А з 2016 року взагалі не бачила ОСОБА_21 у будинку де проживають діти.

Згідно з статтею 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Положеннями статті 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до частини першої статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

У рішенні по справі «Хант проти України» п. 54 зазначено, що суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden») і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дітей.

Судом встановлено, що мати дітей фактично самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не створює належні умови для їх проживання, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19, 150, 155, 164, 165, 166, 182, 184 СК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354, 430 ч.1 п.1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 по відношенні до її дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ : Танасійчук Н.М.