Справа № 357/7443/24
Провадження № 2/357/3363/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

07 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Нізовій А. Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква в залі суду № 6 цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2024 року позивач Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: 1) відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавляючи її батьківських прав; 2) передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування; 3) стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , через зловживання алкогольними напоями та ведення асоціального способу життя не виконує своїх батьківських обов`язків з виховання малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не розуміє потреб своєї дитини, не забезпечує її повноцінним та збалансованим харчуванням, не працює. У зв`язку з цим її малолітня ОСОБА_2 з 06 березня 2024 року перебуває в службі у справах дітей Білоцерківської міської ради на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. В ході розгляду справи встановлено, що цю сім`ю було виявлено в лютому 2024 року у зв`язку із вчиненням відповідачкою та її співмешканцем ОСОБА_3 психологічного насильства відносно малолітньої ОСОБА_2 22 лютого 2024 року під час проведення оцінки рівня безпеки дитини за адресою: АДРЕСА_1 , де зі слів ОСОБА_4 , вона із співмешканцем винаймає кімнату, було з`ясовано, що до поліції зателефонувала дитина, оскільки злякалася сварки між її матір`ю та співмешканцем, які перебували у нетверезому стані. Напередодні візиту в квартирі було брудно. Зі слів сусідів, мати дитини досить часто вживає алкоголь. Згідно з постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2024 року, справа № 357/3147/24, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування) та застосовано до неї стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян. 27 лютого 2024 року працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради спільного з інспекторами ювенальної превенції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на підставі усного повідомлення сусідів було здійснено черговий візит в сім`ю відповідачки. В помешканні перебували ОСОБА_5 , її дочка, співмешканець та власник квартири. У житлі стояв неприємний запах, було не прибрано, брудно, на столі та на підлозі розкидані залишки їжі та пляшки з-під алкоголю, на ліжку, де спить дитина, відсутня постільна білизна. Комісією було повідомлено матері дитини негайно створити належні умови для проживання, навести лад у помешканні, систематично підтримувати у ньому порядок та чистоту, не зловживати алкогольними напоями, працевлаштуватися, тощо. 28 лютого 2024 року у службі у справах дітей Білоцерківської міської ради з відповідачкою та її співмешканцем також було проведено профілактичну бесіду та попереджено матір дитини про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також поінформовано її про існуючі в місті соціальні послуги, якими вона може скористатися. 27 березня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради розглядалося питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 . На засідання комісії відповідачка не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Комісія з питань захисту прав дитини дослідивши матеріали справи, дійшла згоди, що профілактична робота, яка проводиться службою у справах дітей Білоцерківської міської ради та Білоцерківським міським центром соціальних служб з матір`ю дитини позитивного результату не дає, оскільки вона на зауваження, прохання та попередження не реагує, й рекомендувала службі у справах дітей Білоцерківської міської ради подати до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області клопотання про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання малолітньої дочки. Крім того, щодо ситуації, яка виникла в сім`ї відповідачки, працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради неодноразово проводилися бесіди з її матір`ю ОСОБА_6 . 10 квітня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради повторно розглядалося питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 у присутності її бабусі ОСОБА_6 . На засідання комісії відповідачка також не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Комісією з питань захисту прав дитини ОСОБА_6 було рекомендовано навести порядок у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстровані її дочка з внучкою, з метою їхнього переїзду на простійне місце проживання за цією адресою. Нажаль, ОСОБА_6 немає впливу на свою дочку і не може покращити ситуацію на краще. Відповідно до інформації, наданої Білоцерківським міським центром соціальних служб, за результатами проведеної оцінки потреб у надання соціальних послуг сім`я ОСОБА_1 перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із психічними та поведінковими розладами, у тому числі пов`язані із вживанням психоактивних речовин. За результатами оцінювання потреб відповідачці рекомендовано послугу соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, однак до цього часу від ОСОБА_5 не звернулася до управління соціального захисту для можливості отримання вищевказаної соціальної послуги. Також під час індивідуальної бесіди та тестування батьківського відношення за методикою Варга-Століна з`ясовано, що батьківський потенціал ОСОБА_1 потребує підвищення. Рекомендовано консультацію нарколога, тренінговий курс «Батьківство в радість». Проте до сьогодні відповідачка за допомогою не звернулася. Позивач звертає увагу на те, що відповідно до частини 1 статті 170 Сімейного кодексу України під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з інформацією Білоцерківської гімназїї-початкової школи № 11 Білоцерківської міської ради Київської області, де в З-A класі навчається малолітня ОСОБА_2 , дівчинка навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, повільно запам`ятовує учбовий матеріал. Через відсутність засобів комунікації дитина на дистанційне навчання не виходить, але письмові роботи намагається виконувати. Під час очного навчання уроки не пропускає. На уроках часто пасивна, домашнє завдання виконує не завжди. Учениця має декілька зошитів, примітивне канцелярське приладдя та мобільний телефон. Мати дитини намагається забезпечити ОСОБА_2 одягом, взуттям, шкільним приладдям, але не в повному обсязі, тому батьки однокласників приносять речі дитині. Одяг на дитині не завжди випраний, взуття брудне. Дівчинка має підвищений рівень тривожності через сімейну ситуацію та неконтрольовані дії співмешканця матері. Дитина в певних ситуаціях виконує роль дорослого: слідкує за співмешканцем матері коли той палить, через страх можливої пожежі. На телефонні дзвінки класовода та соціального педагога мати дитини відповідає, але часто можна почути під час розмови, що жінка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Протягом останнього часу до закладу освіти надходить інформація, що мати учениці вживає алкоголь. Мати дитини стала агресивною, неврівноваженою. На прохання привести дитину на консультацію до психолога відмовляється, шукає причини щоб не прийти. 01 травня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини втретє було розглянуто питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 . Мати дитини ОСОБА_1 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася. Комісія з питань захисту прав дитини дослідивши матеріали справи, дійшла згоди про доцільність відібрання від відповідачки її малолітньої дочки, оскільки залишення дитини в таких умовах проживання є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання, й рекомендувала службі у справах дітей Білоцерківської міської ради підготувати та подати до суду позов про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2024 року головуючим суддею визначено суддю Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду.

Ухвалою суду від 09 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належно. Судом 07.11.2024 року за вх..№58490 отримано заяву, в кій представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 просив розгляд справи проводити у відсутності представника служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач, яка належним чином повідомлялася про відкриття провадження за правилами загального позовного провадження, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалася, в судове засідання повторно не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відомості про батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 09.03.2024 року за №4.

Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 22 лютого 2024 року, під час проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , де зі слів ОСОБА_1 , вона із співмешканцем винаймає кімнату, було з`ясовано, що до поліції зателефонувала дитина, оскільки злякалася сварки між її матір`ю та співмешканцем, які перебували у нетверезому стані. Напередодні візиту в квартирі було брудно. Зі слів сусідів, мати дитини досить часто вживає алкоголь. В акті зазначено, що на даний час контакт з матір`ю встановлено, дитина перебуває в безпеці. Коментар спеціаліста: потребує психологічної допомоги мати погодилася працювати з психологом.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2024 року у справі №357/3147/24 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосувано до неї стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. Судом було встановлено, що 10 лютого 2024 року, о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , перебуваючи в нетверезому стані за адресою АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до свого співмешканця ОСОБА_8 , а саме: словесно його ображала та принижувала, чим завдала шкоди психологічному здоров`ю постраждалої особи в присутності дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим налякала її, тобто вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 08.03.2024 року.

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27 лютого 2024 року, складеного працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради спільного з інспекторами ювенальної превенції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на підставі усного повідомлення сусідів, за адресою АДРЕСА_1 , в помешканні перебували ОСОБА_1 , її дочка, співмешканець та власник квартири. У житлі стояв неприємний запах, було не прибрано, брудно, на столі та на підлозі розкидані залишки їжі та пляшки з-під алкоголю, на ліжку, де спить дитина, відсутня постільна білизна. Комісією було повідомлено матері дитини негайно створити належні умови для проживання, навести лад у помешканні, систематично підтримувати у ньому порядок та чистоту, не зловживати алкогольними напоями, працевлаштуватися, співпрацювати із фахівцями соціальних служб.

Згідно наказу Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради від 06.03.2024 року за №49/03-03, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

27 березня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради розглядалося питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 . Комісія з питань захисту прав дитини дослідивши матеріали справи, дійшла згоди, що профілактична робота, яка проводиться службою у справах дітей Білоцерківської міської ради та Білоцерківським міським центром соціальних служб з матір`ю дитини позитивного результату не дає, оскільки вона на зауваження, прохання та попередження не реагує, й рекомендувала службі у справах дітей Білоцерківської міської ради подати до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області клопотання про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків з виховання малолітньої дочки, що підтверджується листом від 29.03.2024 року за № 797/03-03.

На засідання комісії відповідачка не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена, про що свідчить повідомлення від 21.03.2024 року за №729/02-08.

Також, з матеріалів справи вбачається, що працівниками служби у справах дітей Білоцерківської міської ради неодноразово проводилися бесіди щодо ситуації, яка виникла в сім`ї ОСОБА_1 , з її матір`ю ОСОБА_6 . 10 квітня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради повторно розглядалося питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 у присутності її бабусі ОСОБА_6 . На засідання комісії відповідачка також не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена. Комісією з питань захисту прав дитини ОСОБА_6 було рекомендовано навести порядок у помешканні за адресою: АДРЕСА_2 , де зареєстровані її дочка з внучкою, з метою їхнього переїзду на простійне місце проживання за цією адресою. Нажаль, ОСОБА_6 немає впливу на свою дочку і не може покращити ситуацію на краще.

Відповідно до інформації, наданої Білоцерківським міським центром соціальних служб, за результатами проведеної оцінки потреб у надання соціальних послуг сім`я ОСОБА_1 перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із психічними та поведінковими розладами, у тому числі пов`язані із вживанням психоактивних речовин. За результатами оцінювання потреб відповідачці рекомендовано послугу соціального супроводу сімей (осіб), які перебувають у складних життєвих обставинах, однак відповідач не звернулася до управління соціального захисту для можливості отримання вищевказаної соціальної послуги. Також під час індивідуальної бесіди та тестування батьківського відношення за методикою Варга-Століна з`ясовано, що батьківський потенціал ОСОБА_1 потребує підвищення. Рекомендовано консультацію нарколога, тренінговий курс «Батьківство в радість». Проте відповідачка за допомогою не звернулася.

Згідно характеристик учениці 3-А класу Білоцерківської гімназїї-початкової школи № 11 Білоцерківської міської ради Київської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 12.03.2024 року та 02.05.2024 року, дівчинка навчається не в повну міру своїх сил, потребує постійного контролю, повільно запам`ятовує учбовий матеріал. Через відсутність засобів комунікації дитина на дистанційне навчання не виходить, але письмові роботи намагається виконувати. Під час очного навчання уроки не пропускає. На уроках часто пасивна, домашнє завдання виконує не завжди. Учениця має декілька зошитів, примітивне канцелярське приладдя та мобільний телефон. Мати дитини намагається забезпечити ОСОБА_9 одягом, взуттям, шкільним приладдям, але не в повному обсязі, тому батьки однокласників приносять речі дитині. Одяг на дитині не завжди випраний, взуття брудне. Дівчинка має підвищений рівень тривожності через сімейну ситуацію та неконтрольовані дії співмешканця матері. Дитина в певних ситуаціях виконує роль дорослого: слідкує за співмешканцем матері коли той палить, через страх можливої пожежі. На телефонні дзвінки класовода та соціального педагога мати дитини відповідає, але часто можна почути під час розмови, що жінка перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Протягом останнього часу до закладу освіти надходить інформація, що мати учениці вживає алкоголь. Мати дитини стала агресивною, неврівноваженою. На прохання привести дитину на консультацію до психолога відмовляється, шукає причини щоб не прийти.

01 травня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини втретє було розглянуто питання щодо соціально-правового захисту малолітньої ОСОБА_2 . Мати дитини ОСОБА_1 на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася. Комісія з питань захисту прав дитини дослідивши матеріали справи, дійшла згоди про доцільність відібрання від відповідачки її малолітньої дочки, оскільки залишення дитини в таких умовах проживання є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання, й рекомендувала службі у справах дітей Білоцерківської міської ради підготувати та подати до суду позов про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів.

Також, судом встановлено, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року у справі №357/6317/24, ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Судом встановлено, що 27.02.2024 ОСОБА_1 ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призвело до того, що вона створила антисанітарні умови для проживання малолітньої доньки, чим вчинила адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 184 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 30.05.2024 року.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 25.06.2024 року за №531 «Про обов`язковість надання соціальних послуг ОСОБА_1 », орган опіки та піклування - виконавчий комітет міської ради вирішив: 1) обов`язковість надання соціальних послуг ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка не виконує батьківських обов`язків, є доцільнми та таким, що відповідає інтересам дитині; 2) попередити ОСОБА_1 про те, що невиконання нею цього рішення шляхом відмови від отримання відповідних соціальних послуг є підставою для складання уповноваженою посадовою особою органу опіки та піклування протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 188-50 КУпАП.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2024 року у справі №357/8141/24, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Судом встановлено, що 30.04.2024 приблизно о 14:40 год. гр. ОСОБА_1 ухилялась від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягало у тому, що ОСОБА_1 створила антисанітарні умови для проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили 19.07.2024 року.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини.

Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо.

Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дитини, які мають першочергове значення при вирішенні справи.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання, піклування, розвитку та утримання своєї дитини. Таким чином, залишення дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю, яка не виконує та не бажає належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, забезпечувати права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, буде вочевидь ставити під небезпеку здоров`я і моральне виховання дитини.

Суд зазначає, що відібрання дитини у матері без позбавлення батьківських прав - це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Проте ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Отже, ОСОБА_1 у разі зміни свого відношення до виконання нею батьківських обов`язків має право на звернення до суду із позовом про повернення їй дитини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що залишення дитини у матері є безумовно небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання.

Більше того, суд вважає, що у даному випадку відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав буде відповідати якнайкращим інтересам останньої та сприятиме реалізації прав дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо відібрання малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від її матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавляючи її батьківських прав та передання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування, підлягають до задоволення, оскільки відповідають інтересам дитини.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд, згідно з частиною першою статті 182 СК України, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач ОСОБА_1 є працездатною за віком та станом здоров`я, тобто, є спроможною надавати матеріальну допомогу своїй дочці.

За ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в даному випадку з 24.05.2024 року.

Приймаючи до уваги те, що позивач просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за доцільне вказану позовну вимогу задоволити.

Судове рішення в частині сплати аліментів за один місяць, відповдіно до статті 430 ЦПК України підлягає до негайного виконання.

Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Правові засади справлення судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Законом України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Також, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Законом України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені та позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 2422,40 грн. (по 1211,20 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не позбавляючи її батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради для подальшого її влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання її малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини відкритий у банківській установі, починаючи з 24.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судове рішення в частині сплати аліментів за один місяць, відповідно до статті 430 ЦПК України підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області; адреса: вул. Павла Скоропадського, буд. 8, м. Біла Церква, Київська обл.., 09107; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; адреса проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя Б. І. Кошель