Справа № 459/1579/24
Провадження № 2/459/416/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді Мельникович М. В., з участю секретаря судового засідання Горощук А. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом, поданим адвокатом Мисак Оксаною Степанівною в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Шептицької (Червоноградської) міської ради про позбавлення батьківських прав

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернулась до суду з вищевказаним позовом, у якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 13.08.2005 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2022 року і до сьогодні відповідачка пішла проживати окремо та перестала цікавитись життям дітей, які залишились проживати з позивачем. Старший син на даний час повнолітній та навчається, а молодша дочка є ученицею гімназії № 8. Навчання в університеті оплачує позивач та забезпечує сина усім необхідним. ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток, матеріально також не забезпечує, у зв`язку з чим обов`язок по утриманню та вихованню доньки в повному обсязі позивач взяв на себе. Відповідачка самоусунулась від батьківських обов`язків, на зв`язок із дочкою не виходить. Відтак, остання свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що також підтверджується її заявою, посвідченою нотаріусом Павлик П. О. про те, що вона відмовляється від виховання та утримання своєї доньки ОСОБА_3 , тобто визнає позов про позбавлення батьківських прав. Відтак, враховуючи вищенаведене, представник просить позов задовольнити.

Ухвалою від 21.06.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 03.09.2024 підготовче провадження було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

17.10.2024 представник позивача через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подала до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що відповідачка надала нотаріально посвідчену згоду на позбавлення батьківських прав, а тому така заява повинна бути розцінена судом як визнання позову.

31.10.2024 сторони у судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про розгляд даної справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи.

Позивач подав до суду клопотання про проведення судового засідання у його відсутності та у відсутності його представника, вказавши, що позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що позов визнає у повному обсязі та відмовляється від своїх батьківських прав відносно доньки.

В матеріалах справи міститься заява від представника третьої особи про розгляд справи у їх відсутності,

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на зазначені обставини, суд, у відповідності до ст. 247 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною 4 статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки усіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його оголошення.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки повне рішення виготовлено 11 листопада 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання відбулося 31 жовтня 2024 року, датою ухвалення даного рішення є саме 11 листопада 2024 року в силу ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 13.08.2005 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області. Даний шлюб був розірваний рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.07.2024 (а. с. 22, 94).

ОСОБА_3 (донька сторін) народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.10.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області (а. с. 18, 93).

ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 28.05.2024 (а. с. 7).

ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади від 28.05.2024 (а. с. 8, 9,23).

Із довідки гімназії №8 від 06.06.2024 вбачається, що ОСОБА_1 бере учать (відвідує) батьківські збори, урочисті заходи, виступи своєї доньки на шкільних заходах (а. с. 10).

Відповідно до заяви від 26.06.2024, посвідченої приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Павлик П. О. та зареєстрованої в реєстрі за №1049, ОСОБА_2 , діючи вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь-якого примусу як фізичного та і психічного, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій, діючи без впливу обману, повідомляє про свою відмову від виховання та утримання своєї малолітньої доньки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно доньки (а. с. 12).

Із витягу з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 30.07.2024 №147 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» установлено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доцільним (а. с. 59-60, 64).

Також в матеріалах справи містяться наступні документи: договір про навчання у Київському університеті імені Бориса Грінченка від 01.09.2023, укладений між університетом та позивачем про те, що ОСОБА_4 (син сторін) зарахований на перший курс за денною формою навчання за спеціальністю «Право» (а. с. 13-15); договір про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців від 01.09.2023, укладений між університетом та позивачем, відповідно до якого загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 154 320 грн (а. с. 16-17); а також копія квитанції від 04.08.2023, із якої вбачається, що ОСОБА_1 оплатив навчання сина в Київському університеті імені ОСОБА_5 у сумі 38560 грн (а. с. 11). Проте такі документи не є належними, оскільки в силу ст. 77 ЦПК України не стосуються предмету даного спору та не містять доказової інформації відносно позбавлення відповідачки батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_3 . Тому суд такі докази не бере до розгляду.

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування ; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відтак, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

У частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд критично ставиться до заяв відповідачки від 26.06.2024 (а. с. 12) та 10.10.2024 (а. с. 78), в яких вона відмовилася від батьківських прав на дитину та визнавала позов про позбавлення її батьківських прав. На думку суду в діях ОСОБА_2 фактично вбачається відмова від дитини, що прямо заборонено ч. 3 ст. 155 СК України та суперечить моральним засадам суспільства. Суд вважає, що такі заяви не можуть слугувати підставою для задоволення позову, оскільки відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Такі дії відповідачки порушують права дитини, визначені у главі 13 СК України та Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована ВРУ 27 лютого 1991 року.

У постанові КЦС ВС від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 зазначено, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, враховуючи зазначене, суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки вважає, що це суперечить закону або порушує права дитини.

У частині четвертій статті 19 СК України визначено, що під час розгляду судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України).

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком / матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей (постанова Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 243/13191/19-ц).

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Червоноградського району від 30.07.2024 №147 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» вирішено, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є доцільним. Разом з цим, з чого виходила комісія з питань захисту прав дитини, які аргументи, мотиви та докази лягли в основу такого рішення не зазначено. Тому суд критично оцінює таке рішення та до уваги його не бере.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь-яких доказів, які б вказували на порушення прав дитини відповідачкою, настільки, що це б вказувало на необхідність застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав позивачем не представлено та судом не здобуто.

Зважаючи на вказане, суд вважає, що позбавлення батьківських прав, як крайній захід впливу на відповідачку, як на особу, що не у повній мірі здійснювала виконання батьківських обов`язків не слід вважати таким, що відповідатиме інтересам дитини, що має найістотніше значення при розгляді даної категорії справ та не стимулюватиме матір до належного виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи зазначене, підстав вважати обґрунтованими доводи позову про необхідність застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав щодо відповідачки немає.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів про те, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.11.2024.

Відомості про учасників у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );

Відповідачка: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області (, адреса: м. Шептицький, пр - т. Шевченка, 19).

Суддя: М. В. Мельникович