Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7835/23 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 23 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Борисюка Р.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 274/7835/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2024 року, ухваленого під головуванням судді Хуторної І.Ю. у м. Бердичеві

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року ТОВ "Андріяшівка-Агро" звернулось до суду із названим позовом та просило: визнати укладеною додаткову угоду від 01.09.2023 до договору оренди землі укладеного 20.06.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Андріяшівка-Агро» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею 1,2566 га, кадастровий №:06:000:0266, розташованої на землях Андріяшівської сільської ради, Бердичівського району, у наступній редакції:

«Додаткова угода до договору оренди землі від 20.06.2014 року

01.09.2023 року с. Андріяшівка

Товариство з обмеженою відповідальністю «Андріяшівка-Агро», іменоване надалі «Орендар», в особі директора ОСОБА_2 , який діє на підставі Статуту, з одного боку, і ОСОБА_1 , іменована надалі «Орендодавець» (РНОКПП НОМЕР_1 ), з іншого боку, разом надалі іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона, уклали цю Додаткову угоду (далі - Додаткова угода) до Договору оренди землі від 20.06.2014 року (далі - Договір) про нижченаведене:

1. Із врахуванням обставин, встановлених рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.06.2023 року по справі №274/1264/21 «Орендар» та «Орендодавець» дійшли згоди внести зміни до Договору від 20.06.2014 року.

2. Змінити перше речення п. 8 Договору та викласти його в наступній редакції: «Цей Договір укладено на строк до 26.01.2027 року».

3. Інші умови вищевказаного Договору залишаються незмінними і Сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

4. Дана Угода набуває чинності з моменту підписання його сторонами та її державної реєстрації.

РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

ОРЕНДАР:

ТОВ «Андріяшівка-Агро», адреса: вул. Садова, 6, с. Андріяшівка Бердичівського р-ну, п.і. 13364 , Директор Борис БАЗИЛІВСЬКИЙ

ОРЕНДОДАВЕЦЬ:

ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 - РНОКПП НОМЕР_1 »

В обґрунтування позову зазначено, що 20.06.2014 між ОСОБА_3 та ТОВ «Андріяшівка-Агро» було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,2566 га, кадастровий №:06:000:0266, розташованої на землях Андріяшівської сільської ради, Бердичівського району, яка належала орендодавцю на праві власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.07.2014, а отже з цієї дати набув чинності.

ОСОБА_3 помер, у зв`язку із чим 12.07.2018 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, за яким право власності на дану земельну ділянку, а з тим і право оренди перейшло до ОСОБА_1 .

Вказало, що в січні 2021 року з інформаційної довідки Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру стало відомо про те, що Сектором державної реєстрації Ружинської РДА 12.10.2020 року дію договору припинено, а право оренди на земельну ділянку 12.10.2020 зареєстровано за новим орендарем - ФОП ОСОБА_4 .

В подальшому, рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 у справі № 274/6186/21 визнано недійсною угоду про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020 між ТОВ "Андріяшівка-Агро" та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею 1,2566 га, кадастровий номер :06:000:0266. Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 12.10.2020 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , предметом якого стала земельна ділянка, площею 1,2566 га, кадастровий номер :06:000:0266. Таким чином право оренди було поновлено за наслідком державної реєстрації речового права 30.06.2023.

Позивач вказав, що у зв`язку із наведеним, договір оренди землі між ТОВ «Андріяшівка-Агро» діяв всього 6 років 3 місяці. Таким чином вважав, що на виконання пункту 8 Договору оренди землі, строк дії договору має бути визначено до 26.01.2027 (30.06.2023 + 3 роки 6 місяців 27 днів (строк який залишився після 12.10.2020 до припинення 10 річного строку дії договору без врахування укладення додаткової угоди про його припинення).

У зв`язку із наведеним, ТОВ "Андріяшівка-Агро" звернулося до орендодавця із листом про підписання додаткової угоди про визначення строку дії Договору оренди землі від 20.06.2014 з урахуванням його укладення на строк 10 років та його недією під час реєстрації додаткової угоди про припинення дії Договору оренди землі до поновлення права оренди за ТОВ «Андріяшівка-Агро» на строк до 26.01.2027. Проте листом від 13.09.2023 ОСОБА_1 помилково зауважив що строк дії договору оренди землі був визначений до 08.07.2024 у зв`язку із чим відмовився укладати будь-які додаткові угоди із Орендарем.

Зважаючи на відсутність відповідного волевиявлення на припинення зазначених договірних відносин, ТОВ «Андріяшівка-Агро» звернулося із відповідним позовом до суду та просило задовольнити позовні вимоги.

Заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ТОВ «Андріяшівка-Агро» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до мотивів позовної заяви. Додатково зазначає, що при вирішення спору, судом першої інстанції при прийнятті рішення не вірно було надано тлумачення саме строку дії договору, який визначається не як певна кінцева дата його дії (в даному випадку це термін), а певний період у часі, протягом якого сторони виконують свої права та обов`язки, у зв`язку із цим вважає за доцільне врахувати Висновки науково-правової експертизи (фахівця у галузі права) з питань обрання належного способу захисту прав орендаря та визначення терміну дії договору оренди земельної ділянки, строк якого переривався, складеного 14.03.2024 доцентом, доктором філософії права (кандидатом юридичних наук), доцентом кафедри приватного права Київського національного економічного університету імені Вадима Гетьмана, членом Науково-Консультативної Ради Верховного Суду Єфімовим Олександром Миколайовичем.

В апеляційному суді представник ТОВ «Андріяшівка-Агро» адвокат Гуменюк О.В. доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача адвокат Сачок А.В. проти доводів апеляційної скарги заперечив, пояснив, що договір було укладено на строк 10 років, який закінчився. Договір оренди з ТОВ «Андріяшівка-Агро» було припинено відповідачем не самостійно, а за погодженням з директором ТОВ «Андріяшівка-Агро». Окрім того позивач уже частково стягнув з ФОП ОСОБА_4 , куди було передано земельну ділянку, упущену вигоду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 був власником земельної ділянки площею 1,2566 га, кадастровий №:06:000:0266, розташованої на землях Андріяшівської сільської ради, Бердичівського району, що підтверджується державним актом від 27.09.2002 на право приватної власності на землю та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 21.04.2021.

20.06.2014 ОСОБА_3 , уклав договір оренди зазначеної земельної ділянки з ТОВ "Андріяшівка-Агро" для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору 10 років (п. 8 Договору).

Відповідно до пункту 41 прикінцевих положень договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір 08.07.2014 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_3 помер, у зв`язку з чим 12.07.2018 згідно свідоцтва про право на спадщину, право власності на спірну земельну ділянку, а з тим і право оренди перейшло до ОСОБА_1 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.08.2023 вбачається, що власником земельної ділянки площею 1,2566 га, яка розташована на території Андріяшівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер №:06:000:0266 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та № 2-398, виданого 12.07.2018 державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори Пшеничною Є.С., дата державної реєстрації 12.07.2018 (а.с. 8-10).

Відповідно до Інформації із державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.08.2023 право оренди земельної ділянки кадастровий номер :06:000:0266, належної на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину від 12.07.2018 ОСОБА_1 , зареєстровано за ТОВ «Андріяшівка-Агро» відповідно до договору від 20.06.2014, строк оренди 10 років, дата закінчення оренди 20.06.2024 (а.с.8 зворот).

Із цієї інформаційної довідки також вбачається, що право оренди на земельну ділянку 12.10.2020 було зареєстровано за ФОП ОСОБА_4 .

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.05.2023 року по справі №274/6186/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Андріяшівка-Агро" до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , третьої особи : Державного реєстратора Сектору державної реєстрації Ружинської районної державної адміністрації Житомирської області Польової Лариси Дмитрівни, про визнання недійсними угод про припинення договорів оренди земельних ділянок із визнанням права, скасування рішень державного реєстратора про припинення права оренди земельних ділянок із визнанням права, визнання недійсними договорів оренди землі із припиненням права, стягнення збитків, зокрема в частині вимог, що стосується спірної земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 , визнано недійсною угоду про припинення договору оренди, укладену 23.01.2020 між ТОВ «Андріяшіною-Агро» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки, площею 1,256 га кадастровий номер :06:000:0266; визнано недійсним договір оренди землі укладений 12.10.2020 між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , предметом якого стала земельна ділянка, площею 1,2566 га, кадастровий номер :06:000:0266; стягнуто із ФОП ОСОБА_4 на користь ТОВ "Андріяшівка-Агро" матеріальну шкоду (збитки), в тому числі отриману від неодержаного доходу (упущеної вигоди) на земельній ділянці площею 1,2566 га, кадастровий номер :06:000:0266 в розмірі 40660 грн (а.с. 11-20).

01.09.2023 № 65 ТОВ «Андріяшівка-Агро» звернулося до ОСОБА_1 із листом, у якому пропонувало орендодавцю підписати додаткову угоду про визначення строку дії Договору оренди землі від 20.06.2014, з урахуванням його укладення на строк 10 років та його недією під час реєстрації додаткової угоди про припинення дії Договору оренди землі до поновлення права оренди за ТОВ «Андріяшівка - Агро» на строк до 26.01.2027. До листа товариство долучило додаткову угоду від 01.09.2023 до договору оренди від 20.06.2014 (а.с. 21-23).

У відповідь на вказаний лист, 13.09.2023 ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ «Андріяшівка- Агро» заяву, в якій вказав, що термін дії договору оренди належної йому земельної ділянки закінчується 08.07.2024 та повідомив, що не бажає поновлювати дію договору оренди земельної ділянки з ТОВ «Андріяшівка-Агро», не має наміру підписувати будь-які додаткові угоди та вказав, що має намір самостійно обробляти земельну ділянку, використовувати її для власних потреб на свій розсуд (а.с. 24).

Звертаючись із позовом, ТОВ «Андріяшівка-Агро» вказало, що зазначення в п.8 Договору строку дії договору оренди, а саме, що договір укладено на10 років, свідчить про те, що позивач повинен використовувати земельну ділянку 10 років і не пов`язується із датою закінчення його дії 20.06.2024 Договір повинен діяти додатково і за той період, коли позивач не використовував земельну ділянку, тобто договір повинен діяти до 26.01.2027.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" до ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди від 01.09.2023 до договору оренди землі від 20.06.2014, у якому вважати договір оренди укладеним на строк до 26.01.2027 належить відмовити за безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частини першої статті 4, частини першої статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод або законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Тобто до спірних правовідносин підлягають застосуванню саме спеціальні норми Земельного Кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

За змістом частини першої статті 93 ЗК України, статті 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності, засноване на договорі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї з сторін може бути посвідчений нотаріально (частина перша статті 14 Закону України «Про оренду землі»).

Отже, зміст прав та обов`язків, що виникають в орендодавця та орендаря земельної ділянки, порядок їх реалізації та виконання опосередковуються договором оренди землі. Зокрема, на підставі договору в орендодавця виникає обов`язок передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а в орендаря - обов`язок використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства та сплачувати орендну плату в порядку і розмірі, встановленому договором або законом.

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частина перша статті 15 Закону України «Про оренду землі»).

За змістом статті 19 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди землі як істотна умова договору визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Закінчення строку дії договору оренди землі спричиняє усталені та законодавчо визначені наслідки, зокрема припиняються права та обов`язки, що випливають із договору, за винятком тих, які продовжують існувати після закінчення договірних відносин. Власник земельної ділянки вправі користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди за правилами статті 317 ЦК України, укладати договори оренди з іншими орендарями на власний розсуд.

Випадки та умови, коли права і обов`язки сторін за договором оренди продовжують існувати після закінчення узгодженого строку дії цього договору незалежно від волевиявлення власника, обмежуючи останнього у його правомочностях щодо здійснення права власності, обумовлюються договором або законом.

Так, статтями 764 ЦК України та 126-1 ЗК України для настання наслідків у вигляді поновлення договору оренди сторони мають утриматися від дій, які б спричиняли закінчення дії такого договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення, зокрема укладення правочину про продовження договору, не вимагається.

Що ж стосується правового регулювання поновлення договору оренди землі, то про обставини його поновлення у відповідний період ідеться у статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 6 березня 2024 року у справі № 902/1207/22 роз`яснила, що з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-VI «Про оренду землі», яким із тексту ст.ст. 182, 640, 657, 732, 745 ЦК України виключено посилання на державну реєстрацію правочинів, а із Закону України «Про оренду землі» ст.ст. 18 та 20 про обов`язковість державної реєстрації договорів оренди землі. Натомість закон передбачає проведення державної реєстрації права оренди, зокрема, на підставі укладеного в установленому порядку договору оренди землі.

Наведене узгоджується також із раніше висловленими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 18.04.2023 у справі № 357/8277/19, про те, що з 01.01.2013 державній реєстрації підлягає не сам договір оренди землі, а право оренди земельної ділянки. Такий договір є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто за умови дотримання ними вимог статей 638, 759 і 792 ЦК України та статті 15 Закону 161-ХIV. З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає обов`язок передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право користування земельною ділянкою.

Умови договору, щодо яких має бути досягнута згода, не повинні суперечити законодавчо визначеним умовам, за яких такий договір може бути укладений (стаття 6 ЦК України).

Як уже зазначено статтею 19 Закону України «Про оренду землі» визначено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Водночас Законом № 340-IX, який у відповідній частині набрав чинності 16.01.2020 (див. пункт 1 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»), частину першу статті 19 Закону № 161-XIV доповнено двома реченнями такого змісту: «Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права».

Дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони Договору скріпили його своїми підписами та вказали в ньому дату укладення (20.06.2014), що відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 15 Закону № 161-XIV, і саме з цієї дати відповідно до другого речення частини першої статті 19 цього Закону слід обчислювати 10-річний строк дії цього правочину.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вказав, що статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України)

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (ч. 1 ст. 254 ЦК Украни).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З огляду на наведені норми матеріального права та встановлені фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ні положення статті 19 Закону України «Про оренду землі», ні норми Цивільного кодексу не регулюють по іншому дату закінчення строку оренди земельної ділянки, окрім як спливу строку договору оренди, на який його укладено.

Тобто, за договором оренди земельної ділянки, кадастровий номер :06:000:0266 від 20.06.2014 строк оренди спливає через 10 років із дня його укладення 20.06.2024.

Зі змісту договору вбачається, що сторонами не погоджувалися умови пролонгації договору оренди шляхом укладення додаткової угоди за умов, викладених у позовній заяві, а із заяви від 13.09.2023 ОСОБА_1 вбачається, що він не має наміру підписувати будь-які додаткові угоди.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано вказав, що той факт, що протягом певного періоду право оренди позивача за земельну ділянку не було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не впливає на сам строк дії договору та не свідчить про продовження такого строку дії договору оренди. Виходячи із принципу свободи договору, за відмови орендодавця від продовження строку договору оренди землі, суд не вправі змінювати цей строк.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що законодавець передбачає різні способи продовження строку дії договору оренди на новий строк, які можуть полягати у визначенні для сторони договору необхідності вдатися до активних дій для отримання бажаного результату або, навпаки, у вказівці для досягнення бажаного результату утриматися від певних дій.

Зокрема, статтею 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Порядок реалізації цього права визначено частинами 2-5 цієї статті.

Проте доказів того, що ТОВ «Андріяшівка-Агро» зверталось до ОСОБА_1 з пропозицією щодо укладення договору оренди на новий строк в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» матеріали справи не містять. Така обставина не позбавляє права відповідача користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою після закінчення договору оренди на власний розсуд.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Андріяшівка-Агро" щодо врахування Висновку науково-правової експертизи (фахівця у галузі права) з питань обрання належного способу захисту прав орендаря та визначення терміну дії договору оренди земельної ділянки, строк якого переривався, складеного 14.03.2024, колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний висновок не був предметом дослідження судом першої інстанції та був складений після ухвалення оскаржуваного рішення суду, а тому апеляційний суд не вправі надавати оцінку поданому доказу під час розгляду справи апеляційним судом.

Окрім того у цій справі визначальним для позивача було трактування понять «строк» та «термін» дії договору, у зв`язку з чим він вважав, що дія договору не закінчилася, а не інші підстави, наведені у Висновку в оцінку яких у цій справі апеляційний суд не вдається.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що встановивши дійсні обставини справи, дослідивши і оцінивши подані докази, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникли в застосуванні норм матеріального та процесуального законодавства до спірних правовідносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Андріяшівка-Агро" залишити без задоволення.

Заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.10.2024.

Головуючий Судді: