Справа № 643/5760/24
Провадження № 2/643/3095/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шалі А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1 , за місцем реєстрації та мешкання.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 04.10.2008 по 23.10.2021 він перебував з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2021, після чого сторони почали жити окремо. Від шлюбу вони мають сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу залишився жити разом з відповідачем. З січня 2023 син мешкає з позивачем за місцем їхньої реєстрації, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач здійснює повне утримання та виховання сина. Позивач сплачує аліменти на утримання сина його матері, відповідачу по справі, однак дитина фактично мешкає разом з позивачем і він утримує його. Вважає, що сплата аліментів на користь матері дитини порушує норми чинного законодавства, у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з позивачем, в разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог - закрити виконавче провадження про стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.

Позивач в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що хотіла б, щоб дитина мешкала з нею, але вона не може сина примусити проживати з нею, та коли він хоче поїхати до батька, вона його відпускає.

Свідок ОСОБА_3 зазначила, що вона є сусідкою позивача, з яким перебуває у дружніх відносинах. Вона зі своєю родиною та позивачем спілкуються близько 6 років. Вони разом із дітьми виїжджають на вихідні відпочивати. Приблизно 1 раз на 3 місяці вона буває у позивача у гостях. Причину розлучення позивача з відповідачем вона не знає, позивач лише розповідав, що з відповідачем розлучився. ОСОБА_2 відпочиває разом із мамою також, їздить за кордон, нічого поганого про матір не казав. Вона так зрозуміла, що ОСОБА_4 прийняв рішення сам, що буде проживати з батьком. При ній ніяких спорів, з ким буде проживати дитина, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що він з позивачем перебуває у дружніх відносинах. Відповідача знає, як колишню дружину позивача. ОСОБА_2 проживає разом із батьком, в них добрі відносини. З дитиною він також знайомий, відпочивають разом, гуляють. Позивач проживає з дитиною та своєю матір`ю. З відповідачем у позивача стосунки тільки по догляду за дитиною. Позивач часто на вихідні відвозить сина до матері (відповідача). На його думку, сторони по справі добровільно прийняли рішення стосовно проживання сина. Суперечок щодо того, де буде проживати дитина не було.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність та висновок щодо визначення місця проживання дитини.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2021 (справа № 643/6059/21) шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.05.2024, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , 1984 року народження та ОСОБА_2 , 2011 року народження.

Відповідно до інформації Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.05.2023 №105813 вбачається, що з моменту відкриття провадження на депозитний рахунок відділу надійшли кошти по сплаті аліментів у розмірі 42224, 75 грн., по ВП №72245309 з примусового виконання виконавчого листа №643/1217/23, виданого 10.07.2023. Станом на 30.04.2024 заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 3124,00 грн.

Згідно довідки КЗ «Харківський ліцей № 14 Харківської міської ради» вбачається, що ОСОБА_6 мешкає з позивачем. Дитина охайна, доглянута, має позитивний настрій. Батько ОСОБА_1 контролює успішність сина, цікавлюсь його навчанням та досягненнями, відвідує онлайн батьківські збори, спілкується з вчителями. Мати ОСОБА_1 приділяє дитині час, бере участь у житті класу.

Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради від -14.05.2024 на медичні прийоми, хлопчика супроводжувала мати ОСОБА_1 , останній огляд в умовах поліклініки 30.01.2024. Декларація з лікарем підписана від імені матері.

За заявою позивача від 18.03.2024, ОСОБА_2 2011 р.н., зараховано до 8-А класу до Харківського гуманітарного університету «Народна українська академія», що підтверджується довідкою Харківського гуманітарного університету «Народної Української академії» ХГУ «НУА» від 20.05.2024.

Згідно довідки КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» від 14.05.2024 №616 позивач на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, на час огляду ознак наркозалежності не виявлено.

Відповідно до КНП «Міський психоневрологічний диспансер № 3» ХМР №1220 від 15.05.2024, позивач впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою не звертався.

Згідно інформації наданої Харківським районним управлінням поліції № 2 ГУНП України в Харківській області №15135/149/67/11 від 14.05.2024 позивач до адміністративної чи кримінальної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків не притягався. Інформації про випадки невиконання батьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських обов`язків щодо виховання сина не надходило.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи позивач станом на 10.05.2024 р. на території України незнятої чи непогашеної судимості не має.

Згідно акту обстеження умов проживання від 22.05.2024 Спеціалістами Служби у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей було обстежено умови проживання дитини разом з позивачем. Встановлено, що для дитини створено всі необхідні умови.

Згідно інформації КНП «Міська дитяча поліклініка № 7» Харківської міської ради від -31.05.2024 № 251, на медичні прийоми з хлопчиком, звертались, як мати так і батько, з 15.05.2024 супроводжує дитину на профілактичні прийоми тільки батько ОСОБА_1 .

Згідно висновку департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №322 від 22.08.2024 щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком ОСОБА_1 , зазначено, що малолітній ОСОБА_7 , надав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що мешкає з батьком, та бажає мешкати із ним, у місті Харкові, де в нього друзі. Із мамою спілкується коли захоче. Мати дитини, ОСОБА_8 , надала свої письмові пояснення, в яких зазначила, що любить сина, та бажає жити із ним, але враховує думку дитини, зручність проживання у місті Харкові. Та департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним визначити місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, ОСОБА_10 .

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 11 Закону України "Про охорону дитинства" наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що судове рішення про визначення місця проживання дітей з одним із батьків, може бути ухвалено лише якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, тобто за наявності між ними такого спору.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами фактично відсутній спір щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком, що підтверджується показами свідків, наданими у судовому засіданні, та думкою дитини, ОСОБА_2 , який у судовому засіданні повідомив суду, що він бажає проживати з батьком, і спору між батьками стосовно того, де він буде проживати, немає.

На питання суду, чи зверталися позивач та відповідач до органів національної поліції, з заявою про перешкоджання кому-небудь з них стосовно проживання та спілкування разом з їх дитиною, позивач та відповідач зазначили, що з такими заявами не звертались.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 247, 263, 265, ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 11.11.2024.

Суддя І.Д. Мельникова