Справа № 127/3964/24
Провадження № 2/127/472/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 червня 2024 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Жмудя О.О., при секретарі Матвеєвій А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що між адвокатом особою-підприємцем ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги від 15.09.2023. Відповідно до п. 3.1. Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень за ведення справи в суді апеляційної інстанції. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок.

Відповідно до платіжної інструкції від 25.09.2023, після підписання договору клієнт оплатив лише часткову суму згідно договору від 15.09.2013 року у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Адвокатом були виконані взяті на себе зобов`язанн зазначені в Договорі в повному обсязі.

Претензією було надано місячний строк Клієнту, а саме до 26.01.2024, для повної оплати послуг згідно Договору, однак жодних дій до дати подачі цієї позовної заяви зі сторони ОСОБА_2 вчинено не було, та Клієнтом досі не сплачена сума гонорару у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

На підставі вищевикладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 09.02.2024 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було.

Ухвалою суду від 10.04.2024 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 15.09.2023 ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір про надання правової допомоги.

Відповідно до п.1.1 Договору Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу: професійну правничу допомогу, включаючи представництво й інші види адвокатської діяльності щодо захисту прав. свобод та інтересів Клієнта в усіх органах державної влади і місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, перед їх посадовими і службовими особами, перед фізичними особами-підприємцями і громадянами, та у Вінницькому апеляційному суді у справі №758/2198/23 щодо оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.09.2023 щодо стягнення аліментів із ОСОБА_3 на користь Клієнта у зв`язку із навчанням до досягненню нею 23 років, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та інші платежі, визначені Договором.

Відповідно до п. 3.1. Клієнт сплачує Адвокату за надання правової допомоги гонорар в розмірі 8000 гривень за ведення справи в суді апеляційної інстанції. За надання правової допомоги гонорар сплачується авансом в безготівковій формі на розрахунковий або картковий рахунок Адвоката.

Згідно з п. 2.2.1. Договору Адвокат має право вимагати сплати гонорару, в т.ч. фактичних витрат при наданні правової допомоги, штрафів, пені, відсотків, інфляційних витрат, судових витрат, передбачених Договором. В свою чергу, відповідно до ч. 2.4.8. Договору клієнт зобов`язаний сплатити гонорар, в т.ч. фактичних витрат при наданні правової допомоги, штрафів, пені, відсотків, інфляційних витрат, судових витрат, передбачених Договором.

Відповідно до платіжної інструкції від 25.09.2023, ОСОБА_4 здійснила оплату за договором про надання правової допомоги від 15.09.2023 року у розмірі 4 000 гривень.

Як вбачається з постанови Вінницького апеляційного суду від 05.12.2023 адвокат Герасимчук О.О. подав апеляційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області по справі №758/2198/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Герасимчука Олега Олександровича залишено без задоволення.

25.12.2023 позивачем сформована Претензія №1 щодо сплати заборгованості за виконану роботу згідно договору від 15.09.2023. У зв`язку з невиконанням відповідачем п. 3.1. умов Договору, позивач цією претензією вимагає від відповідача виконати належним чином зобов`язання за договором та провести остаточний розрахунок у повному обсязі, а саме, сплатити гонорар у розмірі 4000 грн у строк до 26.01.2024.

Вищевказана претензія була надіслана на адресу реєстрації відповідачки.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до частин першої та п`ятої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та надання правової допомоги адвокатську діяльність» договір про домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У п.3.1. зазначеного договору сторони визначили порядок оплати послуг та погодили, що гонорар є формою винагороди Адвоката за надання правової допомоги Клієнту.

Отже, укладений між сторонами у справі договір про надання правової (правничої) допомоги 15 вересня 2023 року за змістом його умов є відплатним, та сторони погодили розмір гонорару.

Проаналізувавши умови зазначеного пункту договору, можна дійти до висновку про те, що передбачена п.3.1. укладеного між сторонами у справі договору 8 000 грн не є додатковою винагородою а є ціною договору у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу та статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську України діяльність».

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом частин першої та четвертої статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорів встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та правочини.

Договір про надання правової допомоги від 15 вересня 2023 року укладений між сторонами у справі і був підписаний особисто ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , скріплений відтисками печатки.

Договір є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність вказаного договору матеріали справи не містять.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Надані позивачем докази в сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які відносяться до договірних зобов`язань, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконав належним чином умови договору, тому права позивача підлягають судовому захисту, зокрема, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 4000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 27, 30, ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст.ст. 204, 525- 526, 610-611 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн (чотири тисячі гривень) заборгованості за договором про надання правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно вимог ст. 265 ч. 5 п. 4 ЦПК України:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11.06.2024.

Суддя О.О. Жмудь