ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7441/24 Справа № 210/2854/24 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/2854/24 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї внаслідок професійного захворювання,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року,

встановив:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі по тексту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю члена сім`ї внаслідок професійного захворювання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 51 рік.

Згідно довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням №0000330 встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з виявленим у нього 26 квітня 2018 року професійним захворюванням.

Відповідно медичного висновку ДУ «Української НДІ промислової медицини» м.Кривого Рогу від 26.04.2018 року №627 у ОСОБА_2 діагностовано хронічні професійні захворювання, в тому числі «хронічне обструктивне захворювання легень І стадії, група «А», ЛН першого ступеня. У відповідності до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 17. Травня 2018 року встановлено, що вказане професійне захворювання виявлене у ОСОБА_2 , виникло, в тому числі, внаслідок дії на його організм шкідливих виробничих факторів під час виконання трудових обов`язків в період з 13 квітня 1992 року по 01 березня 1993 року на посадах підземного гірничого робітника, машиніста бурової установки в рудоуправлінні ім. Кірова ДВО «Південруда», правонаступником якого є відповідач по справі.

Згідно відомостей, внесених до довідки МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №050418 від 26 липня 2018 року ОСОБА_2 встановлено первинно 50 % втрати професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання, в тому числі внаслідок «хронічного обструктивного захворювання легень» - 10%. Відповідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №054522 від 09 квітня 2019 року ОСОБА_2 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 25% за хронічним захворюванням легень.

Посилається, що внаслідок смерті чоловіка позивачу завдана немайнова (моральна) шкода, яка полягає в наступному. Чоловік завжди був для позивача опорою та моральною підтримкою, завжди піклувався про неї, вони постійно спілкувались одне з одним. Загибель чоловіка призвела до постійного напруженого психоемоційного стану, вона втратила сенс життя. Чоловік за життя завжди допомагав їй.

Посилаючись на викладене, просила суд стягнути з відповідача на її користь 105980 гривень в порядку відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, що настала внаслідок професійного захворювання, без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, що настала внаслідок професійного захворювання, у розмірі 5 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г., просить рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року змінити, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 105 980 гривень. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції в достатній мірі не враховано глибину моральних та душевних страждань позивачки, як дружини, що втратила чоловіка. Розмір компенсації, що стягнутий на користь позивача є недостатнім для справедливого відшкодування страждань позивача, які остання відчуває і буде відчувати в майбутньому, у зв`язку з чим розмір відшкодування спричиненої їй моральної шкоди слід збільшити до заявленого у позові. Посилається на вимушені негативні зміни, істотність втрачених позивачем благ, перенесених негативних емоцій, причиною яких стала смерть чоловіка позивача внаслідок хронічного професійного захворювання, отриманого в тому числі під час виконання трудових обов`язків на підприємстві відповідача. Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у втраті близької людини. Внаслідок смерті чоловіка, позивач назавжди позбавлена можливості щирого спілкування з рідною людиною, блага отримувати підтримку та любов від близької людини. Додаткових переживань та негативних емоцій позивачу також спричиняє розуміння того, що на весіллі сина не буде його батька, онуки позивачки ніколи на знатимуть свого діда, життєвий та родинний зв`язок поколінь в сім`ї позивачки розірвано назавжди. Також при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції не взято до уваги молодий вік в якому настала смерть близької позивачці людини, не взято до уваги тривалість перебування позивачки в шлюбі з померлим з 1991 року, що в сукупності вказує на значну цінність втрачених позивачем благ.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року № 3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX)

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подані до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що 20 грудня 1991 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_3 , про що Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу складено відповідний актовий запис №1399. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 20 грудня 1991 року.

Відповідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного захворювання від 26 квітня 2018 року №627 складеного ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» у ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання з 26 квітня 2018 року. Відповідно до даних профмаршруту та санітарно-гігієнічної характеристики ОСОБА_2 , з 04.1992 по 08.1992 року працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова, підземний гірничий робітник, з 08.1992 - 01.1993 року працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова ДВО «Південруда», ГРОВ, 01.1993 - 03.1993 року працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова ДВО «Південруда» підземним машиністом бурової установки; з 05.1996 - 06.1999 року працював ШУ «Октябирське» об`єднання «Кривбасруда», ш. «Більшовик», підземним машиністом бурової установки, 05.2000 - 05.2004 року ВАТ «КЗРК» ш. «Більшовик» (до 01.2003 після ш. «Октябирська», крило шахти «Більшовик») підземним машиністом бурової установки, 05.2004 - 13.07.2017 року ПрАТ «Центральний ГЗК» ш. ім. Орджонікідзе, підземним машиністом бурової установки. Всього в шкідливих умовах 21 рік.

17 травня 2018 року складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного, який затверджений начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровської області, відповідно п. 16 якого професійне захворювання у ОСОБА_2 виникло за таких обставин: працюючи в підземних умовах шахти підземним машиністом бурової установки виконував роботи з керування буровими станками під час буріння свердловин, монтував, демонтував, переміщав, готував до роботи, установлював і регулював бурове обладнання. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої зони. В підземних умовах шахти на завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування. Також згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідженого інституту промислової медицини від 26.04.2018 р. протокол №627 підставою для встановлення професійного характеру захворювання послужив профмаршрут: з 04.1992 - 08.1992 року працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова, підземний гірничий робітник, з 08.1992 - 01.1993 року працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова ДВО «Південруда», ГРОВ, 01.1993 - 03.1993 працював в ш. ім. Кірова РУ ім. Кірова ДВО «Південруда» підземним машиністом бурової установки; з 05.1996 - 06.1999 працював ШУ «Октябирське» об`єднання «Кривбасруда», ш. «Більшовик», підземним машиністом бурової установки, 05.2000 - 05.2004 року ВАТ «КЗРК» ш. «Більшовик» (до 01.2003 після ш. «Октябирська», крило шахти «Більшовик») підземним машиністом бурової установки, 05.2004 - 13.07.2017 року ПрАТ «Центральний ГЗК» ш. ім. Орджонікідзе, підземним машиністом бурової установки.

Відповідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №050418 від 26.07.2018 року ОСОБА_2 встановлено первинно 50% втрати професійної працездатності внаслідок хронічного професійного захворювання, в тому числі внаслідок «хронічного обструктивного захворювання легень» - 10%.

Згідно довідки МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №054522 від 09.04.2019 року ОСОБА_2 повторно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65%, з яких 25% за хронічним захворюванням легень

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, про що 08 листопада 2021 року Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №2232, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 08.11.2021 року.

Відповідно Довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії НОМЕР_3 , встановлено наявність причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з виявленим у нього 26.04.2018 року професійним захворюванням.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та покладаючи обов`язок з відшкодування моральної шкоди на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як правонаступник Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь», є також правонаступником ДП «Рудоуправління імені Кірова виробничого об`єднання «Кривбасруда», професійне захворювання, отримане чоловіком позивачки також під час праці на підприємстві відповідача, і внаслідок якого помер чоловік позивачки, заходиться у причинному зв`язку з настанням смерті, тому позивачу спричинено моральну шкоду, яка має бути відшкодована на підставі ст. 23, 1167, 1168 ЦК України відповідачем по справі.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Так, відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення, серед інших питань, вирішує які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскільки, смерть чоловіка позивачки знаходиться у причинному зв`язку із набутим на виробництві професійним захворюванням, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо застосування до спірних правовідносин сторін положень статей 23, 1167, 1168 ЦК України, зокрема, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Суд першої інтонації дійшов вірного висновку, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди дружині померлого, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок професійного захворювання, дружина померлого переносить моральні страждання, змінився ритм її життя, зі смертю чоловіка вона перенесла та переносить психоемоційний стрес і усвідомлення безповоротності втрати завдає позивачу душевного болю. Позивач втратила близьку людину та залишилась без його турботи, смерть чоловіка спричиняє їй хвилювання і по теперішній час, оскільки вона втратила чоловіка, який для позивача дуже близькою людиною і опорою у житті.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування.

Однак, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги позивача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є заниженим, заслуговують на увагу, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу у зв`язку із смертю чоловіка, суд першої інстанції не в повній мірі врахував роз`яснення, наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На переконання апеляційного суду у зв`язку зі смертю чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від професійного захворювання, позивачу спричинено моральну шкоду, пов`язану з втратою рідної людини, яка залишилась без чоловіка, тому душевні страждання позивача будуть тривати і надалі, що свідчить про їх безстроковість. Смерть чоловіка призвела до того, що позивач зазнала сильного нервового потрясіння, адже вона втратила близьку для неї людину, яку дуже любила та який був для неї опорою у житті. У зв`язку зі смертю близької людини позивачка стала почувати себе самотньою та пригніченою.

Враховуючи вищевикладене, та наявність доказів, що смерть чоловіка позивачки знаходиться у причинному зв`язку із професійним захворюванням, отриманим також і внаслідок роботи чоловіка позивачки на підприємстві відповідача, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що, враховуючи ступінь фізичних та моральних страждань дружини померлого, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, необхідно визначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 105 980 гривень, тобто збільшити його до розміру, заявленого в позовній заяві.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору та її апеляційна скарга задоволена, витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 гривень (1211,20 х 150% ) покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року в частині визначеного розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши його з 5 000 гривень до 105 980 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» судовий збір на користь держави за подання позивачем апеляційної скарги в розмірі 1 816,80 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста