Справа № 158/3749/23
Провадження № 2-др/158/7/24
10 червня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
з участю секретаря судового засідання Сороки І.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ківерці заяву представника позивачів ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло в частині, визнання права власності на 1/3 частки спільного сумісного майна квартири в порядку приватизації державного житлового фонду,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло в частині, визнання права власності на 1/3 частки спільного сумісного майна квартири в порядку приватизації державного житлового фонду.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.05.2024 позов задоволено частково.

Представником позивачів ( ОСОБА_1 ) подано до суду заяву про стягнення з відповідачів понесених позивачами витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн.

Позивачі та їхній представник у судове засідання не прибули, представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не прибули, хоча відповідачі повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, про причини неприбуття суд не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.05.2024 позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло в частині, визнання права власності на 1/3 частки спільного сумісного майна квартири в порядку приватизації державного житлового фонду задоволено частково.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу представником позивачів надано суду копії: 1) договорів про надання правової (правничої) допомоги послуг захисника/представника від 10.05.2023 та 26.08.2023, у яких визначено, що за надання правової (правничої) допомоги підзахисному/довірителю замовник послуг виплачує та передає адвокату в момент підписання цього договору гонорар у вигляді готівкових коштів у розмірі домовленої між сторонами суми із розрахунку сплати послуг не менше ніж по 4000 грн. за одну відпрацьовану годину роботи адвоката; 2) квитанцій до прибуткового касового ордера №223 від 26.08.2023 про оплату в розмірі 10 000 грн. та №224 від 10.05.2023 про оплату в розмірі 10 000 грн. (а.с.149-157).

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зазначено, що при зверненні з клопотанням про стягнення витрат на правничу допомогу, адвокатом повинно бути надано детальний опис витраченого часу на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо).

Подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Інформація, яка міститься в акті приймання-передачі виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Також у постанові Верховного Суду від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 зазначено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Отже, стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат.

Однак представником позивачів не надано суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відсутні, а відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 133, 141, 263-265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Ківерцівської міської ради Луцького району Волинської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло в частині, визнання права власності на 1/3 частки спільного сумісного майна квартири в порядку приватизації державного житлового фонду, відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивачі: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Ківерцівська міська рада Луцького району Волинської області (45200, Волинська область, Луцький район, м. Ківерці, вул. Шевченка, буд. 14; ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова