ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/8593/23

Провадження № 22-ц/4820/1621/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року (суддя Семенюк В.В.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання.

В обґрунтування позову зазначала, що 22.11.2003 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який розірвано згідно рішення Світловодського районного суду Кіровоградської області № 2-3625/10 від 29.11.2010. В шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син залишився проживати разом із позивачкою.

На даний час син досягнув повноліття і є студентом І курсу Національної музичної академії України імені П.І.Чайковського державної денної форми навчання. Навчання повнолітнього сина потребує матеріальних витрат, зокрема: оплати гуртожитку, оплати проїзду з місця проживання до навчального закладу, в т.ч. повсякденних витрат, які пов`язані із організацією життєдіяльності і учбового процесу студента.

Вказувала, що не в змозі самостійно утримувати повнолітнього сина, що навчається, оскільки з 08.01.2021 перебуває у відпустці у зв`язку із вагітністю і пологами і єдиним джерелом її доходу є державна допомога по догляду за новонародженою дитиною. Відповідач ухиляється від утримання сина, добровільно матеріальної допомоги йому не надає, хоча працездатний, володіє на праві власності приватним будинком по АДРЕСА_1 , інших утриманців не має, тому спроможний сплачувати аліменти.

Враховуючи вище викладене, просила суд стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення дитиною навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000 грн щомісячно, починаючи з 13.12.2023, на період навчання, але не більше, ніж до 23-х років, а саме: до 24.03.2027. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Рішення в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись із рішеннями суду першої інстанції, в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якого діє його представник - адвокат Галушко С.С., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрирічного віку в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду справи взагалі не були доведеними такі обставини, які суд визнав встановленими:

- що відповідач на цей час працює (має місце роботи) в Україні або за кордоном;

- що відповідач обіймає певні посади;

- що відповідач приховує свої реальні доходи в Україні та за кордоном;

- що відповідач спроможний утримувати повнолітнього сина, який навчається.

Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів про існування усіх вище перелічених обставин, до того ж доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначає, що відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела нарахованого доходу ОСОБА_2 за період з 1 кварталу по 4 квартал 2023 року як письмовий доказ відсутності будь-яких доходів відповідача не можуть бути спростовані листом Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19-22692/18/24 від 01.04.2024. Цим документом уповноважений орган лише підтверджує факт перетину відповідачем державного кордону у певний час та у певному місці. А відомості податкового органу лише підтверджують відсутність у відповідача будь-якого доходу у звітному періоді.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не залучивши до участі у справі повнолітнього ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, оскільки, рішення у цій справі безпосередньо впливає на його права та обов`язки.

Також зазначає, що суд першої інстанції протиправно стягнув з відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн, з врахуванням того, що при поданні позовної заяви до суду (13.12.2023) підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Крім того, суд повинен був зменшити розмір судового збору, що підлягав стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної вимоги, а саме зменшити його до 858,88 грн.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання у розмірі 4000 грн буде достатнім для належного утримання дитини та співмірним матеріальному становищу платника.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись в повному обсязі з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.11.2003, який розірвано на підставі рішення Світловодського районного суду Кіровоградської області № 2-3625/10 від 29.11.2010. (а.с. 10)

Відповідач, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.05.2004, актовий запис № 571.(а.с. 13)

Згідно рішення Світловодського районного суду Кіровоградської області № 2-1065/11 від 07.10.2011 відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14.07.2011 і до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 15)

Відповідно до довідки Національної музичної академії України імені П.І.Чайковського № 1126 від 29.09.2023, ОСОБА_4 є студентом I курсу оркестрового факультету кафедри деревинних духових інструментів, державної денної форми навчання. Термін його навчання триває з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2027 року. Проживає в гуртожитку та сплачує за проживання 800,00 грн. в місяць. (а.с. 14)

ОСОБА_4 знаходиться на утриманні матері, яка наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримуючи державну допомогу по догляду за новонародженою дитиною, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 28.01.2021 та заявою про виплату пенсії або грошової допомоги.

Відповідно до судового наказу Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12.04.2023 у справі №532/639/23, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. (а.с 32)

Згідно виконавчого листа, виданого Кобеляцьким районним судом Полтавської області 29.05.2023 у справі № 532/637/23, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років. (а.с. 33)

Відповідно до розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по судовому наказу № 532/639/23 та виконавчому листу № 532/637/23, заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутня. (а.с. 34)

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений і своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з положеннями ст. 200 ЦК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Відповідно до п. 20 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Суд першої інстанції, з врахуванням обставин справи, дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 , досягнувши повноліття, продовжує навчання на державній денній формі й, відповідно, потребує матеріальної допомоги.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що в нього на утриманні перебувають двоє малолітніх дітей та дружина, на утримання яких стягується його доходів. Проте, вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку утримання спільної з позивачем дитини, яка досягла повноліття, але продовжує навчання, що унеможливлює її від отримання власного доходу та забезпечення себе самостійно і очевидно потребує допомоги батьків.

Разом з тим, на відміну від аліментів на неповнолітню дитину, при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття, необхідно враховувати, чи має батько можливість надання такого утримання та чи повнолітні дочка, син, що продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_9 , суд першої інстанції не в повній мірі врахував матеріальне становище платника аліментів, а також те, що органами державної виконавчої у примусовому порядку здійснюється стягнення із нього аліментів на утримання двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання його дружини ОСОБА_6 у розмірі 1/6 усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьох років. Таким чином, з відповідача вже стягуються аліменти у розмірі половини усіх його доходів.

А отже, визначений судом розмір аліментів не може бути визнано обґрунтованим.

При цьому, слід зазначити, що лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог у розмірі, заявленому позивачем. Положення ст. 199 СК України передбачають умову, що батько може надавати таку допомогу.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач є працездатною особою та обставини наявності на його утриманні двох малолітніх дітей та дружини, колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції є надмірним, а тому підлягає зменшенню та визначенню в розмірі 2000грн.

За таких обставин, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Посилання ОСОБА_2 на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що полягає у незалученні до участі у справі повнолітнього сина ОСОБА_4 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, є необґрунтованими оскільки відповідно до ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідачем не спростовано, що їх спільний син проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 199 СК України, позивачка була наділена правом на звернення з відповідним позовом до суду без необхідності залучення повнолітнього сина в якості третьої особи. При цьому, відповідач не позбавлений був права в суді першої інстанції заявити відповідне клопотання щодо залучення до участі в справі третьої особи.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

З урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог (40%), з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 429,44 грн, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині також підлягає зміні, а саме зменшенню суми стягнутого судового збору з 1211,20 грн до 429,44 грн.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_2 сплачено 1288,32 грн судового збору. У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги на 80 %, останньому належить компенсувати у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1030,66 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2024 року змінити, зменшивши суму стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, до 2000 грн та розмір судового збору, який підлягає стягненню на користь держави, до 429,44 грн.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1030,66 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай