СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/9728/24

пр. № 2/759/3705/24

07 жовтня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судового засідання Вінцковської О.І.

рзглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитниим договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованості за договором №469352-КС-001 про надання кредиту від 03.07.2023 року у розмірі 179 795,76 грн та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено договір №469352-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 03.07.2023 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 469352-КС-001 про надання кредиту. 03.07.2023 року ОСОБА_1 прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договіру №469352-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2561, на номер телефону НОМЕР_1 , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином між ними було укладено договір №469352-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконала, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 42 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , яка вказана позичальником при заповненні анкетних даних.

13.09.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до Договору № 469352-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 10 000,00 грн, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту - 1 500,00 грн.

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №469352-КС-001 не виконав та станом на 10.04.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 179 795,76 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 286,45 грн, суми прострочених платежів по процентах - 133 509,31 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Процесуальні дії

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 80-81).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2024 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 83).

ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» явку свого представника в судове засідання не забезпечив, направив до суду заяву у якій просив про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 88-89).

ОСОБА_1 відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом направлення кореспонденції на адресу реєстрації, причини неявки суду невідомі (а.с. 87, 101, 107).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з наданих ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» доказів, з візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що 13.09.2023 року о 17:26:30 ОСОБА_1 здійснила вхід до особистого кабінету на сайті ТОВ «Бізнес Позика» www.my.bizpozyka.com, використавши номер телефону, та надав всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції клієнту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Також клієнту за номером телефону відправлено смс-повідомлення з однаразовим ідентифікатором «UA-5709» для підписання. Відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в ІТС індивідуальну оферту (з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, з якою клієнт ознайомся та прийняв її умови (а. с. 50, 40-45, 35-39).

Відтак, кредитний договір №469352-КС-001 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено 03.07.2023 року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 42000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання споживчих кредитів. Строк кредиту складає 24 тижні; процентна ставка в день 2,00000000 (фіксована ставка); комісія за надання кредиту 6 300,00 грн.; загальний розмір кредиту 26000,00 грн.; термін дії договору до 22.07.2022 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 109 200,00 грн.;орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів (а.с.30-34)

Пунктом 3 договору було встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатити 18.12.2023 року, загальний розмір платежів, які мав сплатити позичальник за кредитним договором складав 109 200,00 грн, з яких: проценти за користування кредитом 60 900,00 грн, кредит 42 000,00 грн, комісія за надання кредиту 6 300, 00 грн (а.с. 30).

ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та підписала його одноразовим ідентифікатором «UA-5709», що підтверджується візуальною формою.

13.09.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до Договору № 469352-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Відповідно до умов Додаткової угоди ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику додатково кредит в сумі 10 000,00 грн, комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту - 1 500,00 грн (а.с. 17, 64).

Крім того, позивачем було додано відомості клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), де були зазначені дані клієнта: номер телефону, адреса реєстрації, РНОКПП/ІПН та інформацію щодо бажаного кредиту (а.с. 51).

Також позивачем на підтвердження кредитних зобов`язань, позивачем до матеріалів справи було долучено: довідку ТОВ "ФК "Елаєнс" від 08.05.2024 року про переказ 25 000,00 грн та 17 000,00 грн, інформаційну довідку ТОВ "Платежі онлайн" вих №105/05 від 08.05.2024 року про транзакцію на суму 10 000 грн (а.с.52, 63).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже в силу ст. 625 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за кредитним договором №469352-КС-001 станом на 10.04.2024 року - 179 795,76 грн та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 286,45 грн, суми прострочених платежів по процентах - 133 509,31 грн, суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн (а.с. 19-24, 29).

Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору. Нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становила 2,0000000 % за кожен день користування кредитом.

Враховуючи вищевикладене наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за комісією у розмірі 6 300,00 грн та процентів за користування кредитом у сумі 60 900,00 грн.

Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить висновку про задоволення позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідачем не виконано зобов`язання за договором №469352-КС-001 про надання кредиту від 03.07.2023 року, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 179 795,76 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитниим договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" заборгованість за договором № 469352-КС-001 про надання кредиту від 03 липня 2023 року у розмірі 179 795 (сто сімдесят дев`ять тисяч сімсот дев`яносто п`ять) гривень 76 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

За письмовою заявою відповідача, поданою до суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення, заочне рішення може бути переглянуто.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", , адреса: м.Київ, бульв. Л.Українки, 26, оф. 411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення виготовлено 07.10.2024 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб