"05" червня 2024 р. Справа № 363/730/24
05 червня 2024 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді Рукас О.В.;
за участю секретаря судових засідань Охоти Г.С.,
ВСТАНОВИВ:
27.05.2024 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у вищезазначеній цивільній справі.
Зі змісту поданої заяви вбачається, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 363/730/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.
Заочним рішенням суду від 20.05.2024 року цивільний позов було задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» кошти нараховані на підставі ст. 625 ЦК України у розмірі 204 005 (двісті чотири тисячі п`ять) гривень 21 копійки в якості 3% річних від суми заборгованості за кредитним договором № 20/11/2007/840-к/1044 від 20.11.2007 року, а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 070 (три тисячі сімдесят) гривень 20 копійок.
Разом з тим, вирішивши справу по суті, судом в рішенні не відображено питання про витрати на професійну правничу допомогу. До закінчення судових дебатів, представником позивача було зроблено заяву про надання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно наданого стороною позивача розрахунку, детального опису виконаних робіт розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 30 000 грн. 00 коп., на підтвердження сплати їх до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено відповідні документи.
З урахуванням вищевикладеного, у подані заяві сторона позивача просила ухвалити додаткове рішення, яким понесені витрати на професійну правничу допомогу стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею по справі було визначено суддю Рукас О.В.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце його проведення. До судового розгляду від представника позивачів адвоката Міньковської А.В. надійшла заява, в якій заяву про ухвалення додаткового рішення було підтримано у повному обсязі, висловлено прохання про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце його проведення. Про причини неявки відповідачі не повідомили, будь-яких заяв, клопотань від них не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Враховуючи, що учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися, зважаючи на подане представником позивача клопотання про проведення розгляду справи за відсутності сторони позивача, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе проводити судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали поданої заяви, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 363/730/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України.
За результатами розгляду справи у порядку загального позовного провадження 20.05.2024 року заочним рішенням суду позовні вимоги було задоволено частково, вирішено питання про розподіл судових витрат у виді витрат зі сплати судового збору.
Судом встановлено, що у зв`язку з поданням позовної заяви та розглядом справи, позивачем понесені судові витрати, що складаються з витрат зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. У той же час, питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у рішенні суду від 20.05.2024 року не вирішувалося у відповідності до поданої до закінчення судових дебатів заяви сторони позивача. Таким чином, станом на день подання заяви про ухвалення додаткового рішення, питання про розподіл судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу досі не розглянуто.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Таким чином, не вирішення питання про розподіл судових витрат під час винесення остаточного рішення по справі є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Суд звертає увагу, що судова практика з приводу застосування положень процесуального законодавства щодо механізму подачі заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалення самого рішення з метою розподілу судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу після вирішення позовних вимог по суті є усталеною.
Так, відповідно до висновків, викладених у постановах ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 17.03.2020 року у справі № 520/8309/18, від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18, від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.03.2018 року у справі № 910/9111/17, від 18.01.2023 року у справі № 369/7551/21, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається послідовно у наступні етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами шляхом подачі заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт, виконаних адвокатом, та доказами, що підтверджують здійснення робіт і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 3) розподіл судових витрат.
Таким чином відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Тобто, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.
Крім того, суд звертає увагу, що законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.
Судом встановлено, що у позовній заяві (а.с. 2) стороною позивача було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких згідно такого розрахунку на момент подання позовної заяви становив 30 000 грн. 00 коп.
До закінчення судових дебатів стороною позивача неодноразово подано заяву про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 121-125, 140), а також про надання доказів на підтвердження їх понесення протягом 5 днів після ухвалення остаточного рішення суду.
27.05.2024 року до суду надійшла заява сторони позивача про ухвалення додаткового рішення разом з доказами на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з конверту (а.с. 177), в якому надійшла до суду заява про ухвалення додаткового рішення, стороною позивача відповідну заяву передано підприємству зв`язку 24.05.2024 року. Тобто, заява про ухвалення додаткового рішення подана протягом п`яти днів після його ухвалення.
З долучених до заяви доказів (а.с. 163-171) судом встановлено, що у зв`язку з поданням позовної заяви та розглядом цивільної справи позивачем понесено судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 30 000 грн. 00 коп. Вказана сума грошових коштів, в якості оплати правничих послуг, була безпосередньо сплачена позивачем, що підтверджується наданим суду платіжним дорученням (а.с. 169).
У Постанові ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення розміру судових витрат.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що рішенням суду від 20.05.2024 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було задоволено частково, враховуючи розмір задоволених позовних вимог у співвідношенні до розміру заявлених позовних вимог, зважаючи на відсутність заперечень сторони відповідача щодо розміру понесених судових витрат, суд, керуючись ч. 2 ст. 141 ЦПК України приходить до висновку про можливість ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 300 грн. 00 коп.
Таким чином, заява сторони позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 14, 126, 133-141, 246, 270, 272 ЦПК України, суд,
Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», в інтересах якого діє адвокат Міньковська Анастасія Володимирівна, про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 363/730/24 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відповідно до ст. 625 ЦК України, в резолютивній частині якого зазначити:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач:

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, поверх 6, оф. 32).

Відповідач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Головуючий суддя О.В. Рукас