КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 366/2163/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7594/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Іванківського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року у складі судді Слободян Н.П.,

у цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року АТ «Кредобанк» звернулося у суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило: стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором 2/2017 від 25 жовтня 2017 року у розмірі 426 780 грн 90 коп; судові витрати покласти на відповідачів.

Позов обґрунтовано тим, 22 вересня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернувся до AT «КРЕДОБАНК», подавши Анкету-Заяву №4636 фізичної особи на отримання іпотечного кредиту, з пропозицією надати кредит на умовах викладених у Анкеті заяві.

За результатами розгляду заяви 25 жовтня 2017 року позичальник уклав з AT «КРЕДОБАНК» Кредитний договір №2/2017, з усіма наступними змінами та доповненнями, досягнувши всіх істотних умов договору, щодо розміру кредиту, строку кредиту, мети кредиту, процентної ставки кредиту, виду забезпечення договору, орієнтовного розміру кредиту умов його погашення про що зазначено в Паспорті споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 538 411 грн 20 коп на строк до 24 жовтня 2037 року, на цілі визначені у п. 2.2. Кредитного договору.

Позивач зобов`язання по кредитному договору виконав - надав кошти в розмірі на умовах та на цілі визначені в Кредитному договору та на обумовлений сторонами строк, що підтверджується Меморіальним ордером №63166508 та 63139988 від 26 жовтня 2017 року.

З умовами отримання та використання Відповідачі погодились, кошти ним отримано та скеровано згідно умов укладеного договору. Відповідачі не лише отримав кошти, використав їх за призначенням, а й протягом тривалого часу сумлінно виконував взяті на себе зобов`язання про Кредитному договору, що підтверджується Виписка про рух коштів по рахунку з 25 жовтня 2017 року по 06 липня 2023 року.

Відповідно до п.п. 1.1., 4.1. Кредитного договору Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та Додатковими договорами.

Пунктом 4.9. Кредитного договору Банк вправі у випадках передбачених п. 2.9 цього Договору вимагати дострокового повернення Кредиту/Кредитів, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Договором та Додатковими договорами, про що письмово повідомляє Позичальника.

Однак, своїх зобов`язань по кредитному договору Позичальник щодо своєчасно повернення кредитних коштів, сплати процентів та комісій не виконав, внаслідок чого станом на дату подання позовної заяви заборгованість за Кредитним договором, разом з пенею становить 426 780 грн 90 коп, з яких: 382 332 грн 78 коп - неповернута сума отриманого кредиту; 44 448 грн 12 коп - сума нарахованих та несплачених відсотків за користування коштами; 0,00 гривень - пеня за порушення умов кредитного договору.

Умовами Кредитного договору визначено, що у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання письмової вимоги про дострокове повернення кредиту.

05 квітня 2023 року на відомі адреси відповідача 1 надіслано досудову вимогу від 04 квітня 2023 № 85-7498592/23, однак станом на дату подання позову залишена без належного реагування зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за їх користуванням і здійснюється, врегулювання спору не здійснюється.

25 жовтня 2017 року ОСОБА_2 (поручитель) та позивач уклали Договір поруки. За умовами якого поручитель зобов`язався відповідати перед Банком за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Пунктом 1.1., 2.1 договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний сплатити заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання Боржником - відповідачем 1 зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 2.6 договору поруки передбачена солідарна відповідальність поручителя та позичальника перед Банком.

Враховуючи порушення відповідачами зобов`язань за Кредитним договором та дотримуючись вимог пунктів 1.1., 2.2., 2.6., 4.7. Договору поруки позивач 12 травня 2023 року на відомі адреси Відповідач 2 направив засобами поштової кореспонденції Досудову вимогу №85-7498592/1/23 у з описом вкладеного, яку залишена без належного реагування, вимога не виконана, заборгованість не погашена.

Наголошує, що позивачем належним чином виконано умови укладеного Кредитного договору щодо надання позичальнику кредиту. Проте, позичальник належним чином не повертає отримані кредитні кошти. Позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості, а тому, з нього та поручителя підлягає стягненню дана заборгованість, що складає 426 780 грн 90 коп.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року позов АТ «Кредобанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (солідарно) на користь АТ «Кредобанк», заборгованість за кредитним договором №2/2017 від 25 жовтня 2017 року, у розмірі 410 855 грн 46 коп., яка складається із: 382 332 грн 78 коп - неповернута сума по тілу кредиту; 28 522 грн 68 коп. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (солідарно) на користь АТ «Кредобанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 601 грн 71 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення суду першої інстанції, просить скасувати його та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача 1, відповідача 2 (в частині дострокового стягнення заборгованості). Вирішити питання судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що банком, без будь-якого документального чи іншого доказового підтвердження з 01 листопада 2020 року вказуються різні розміри процентної ставки. Позивачем не наведено розрахунок базової ставки за кредитним договором.

Вважає, що перевірка та визначення розміру базової ставки за кредитом вкрай важливим аспектом для фактичного визначення розміру заборгованості за процентами за кредитним договором, починаючи з 01 листопада 2020 року.

Вказує, що на момент направлення позивачем відповідачу 1 вимоги, 2 відповідача 1 була відсутня прострочена заборгованість за тілом кредиту, була лише заборгованість за процентами у розмірі 33 360 грн 09 коп.

Крім того банк з наданих ним доказів, направляв вимогу відповідачу на іншу адресу. Позичальником не здійснювалася перевірка щодо статусу вказаного поштового відправлення, оскільки така адреса немає жодного відношення до позичальника та/або поручителя. При цьому, позивач мав усі наявні можливості в частині направлення такої вимоги на електронну адресу відповідача 1.

Зазначено, що у позичальника викликає сумніви факт відправлення банком вимоги на адресу реєстрації відповідача 1, тобто якщо банком не було направлено вимогу на адресу відповідача 1, то і не відбулося виникнення у позичальника зобов`язання з дострокового повернення усіх сум за кредитним договором.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомилися судом у встановленому законом порядку, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Установлено, що 25.10.2017 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2/2017, банк видає позичальнику кредит у сумі 538 411,2 грн на строк 240 місяців з терміном погашення до 24 жовтня 2037 року, а позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі, в порядку в строки (терміни) передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно рівними частинами по 2 243,38 грн не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, якщо інше не передбачено Кредитним договором та/або додатками до нього, згідно Графіку платежів, шляхом внесення коштів на поточний рахунок вказаний в п.3.18 Кредитного договору (п.2.1, 4.1).

Відповідно до п.3.2 кредитного договору за користування кредитом встановлюється змінювана процентна ставка на умовах, визначених цим розділом Договору.

П.3.3 Договору передбачено, що на момент укладення цього кредитного договору Сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки, а саме: 15,9 % річних з дати укладення Договору до 24.10.2018 та 17% річних з 25.10.2018 року до 31.10.2020.

Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом стягуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки (п.3.4 договору).

Установлено, що 25.04.2020 між учасниками кредитних відносин було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №2/201 від 25.10.2020, відповідно до якого сторони погодили порядок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом підписання нового Графіку платежів (а.с. 15).

Крім того, 25.10.2017 між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань у повному обсязі (а.с. 55).

Установлено, що боржник порушив умови договору, зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У долученому до позову розрахунку зазначено, що станом на 01.04.2023 ОСОБА_1 має заборгованість по тілу кредиту, в сумі 382 332 грн 78 коп, 5142 грн коп - строкові проценти та 33 360 грн 09 коп прострочені проценти.

Частково задовольняючи вимоги банка районний суд виходив з того, що з боку відповідачів не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту, зокрема, за тілом кредиту в сумі 382 332 грн 78 коп та відсотків, у сумі 28522 грн 68 коп, а отже, позов є обґрунтованим.

Разом з тим суд відмовив у стягненні відсотків, у сумі 15 925,44 грн, нарахованих банком за період з 01 квітня 2023 року по 01 липня 2023 року, з підстав зміни банком 01 квітня 2023 року строку виконання основного зобов`язання .

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й визнає їх законними та обґрунтованими, остільки вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.

Положеннями ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Зобов`язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, визначених законом як юридичні факти.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Положеннями ст.629 ЦПК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610, ч.1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1ст. 554 ЦК України).

Установлено, що взяті боржниками зобов`язання не виконувалися відповідно до умов договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, шляхом стягнення якої судом було поновлено права кредитора.

Твердження апеляційної скарги про не направлення досудової вимоги, а відтак, необґрунтованого задоволення вимог банку про стягнення заборгованості у достроковому порядку, неможливості встановлення правильності застосування банком процентної ставки, ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку у рішенні й правомірно визнані безпідставними.

Пунктом 4.9 кредитного договору визначено, що банк у випадках, передбачених п.2.9. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що повідомляє позичальника у випадку несвоєчасної сплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим кредитним договором виникає, у разі прострочення сплати процентів, комісій, інших платежів за Кредитним договором та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на три календарні місяці.

Установлено, що 04.04.2023 ПАТ «Кредобанк» на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань про сплату останнім протягом 30 календарних днів з моменту отримання такої вимоги, але у будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги погасити прострочену заборгованість в розмірі 33360,09 грн та у випадку її невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі 420835,46 грн та сплатити всі нараховані і не сплачені проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, передбачені Кредитним договором.

Матеріали справи свідчать, що указану вимогу позивачем було направлено ОСОБА_1 поштою за адресою, зазначеною боржником у кредитному договорі, а також місцезнаходженням нерухомого майна, на придбання якого банком відповідачу було надано кредит (п.2.2.1 договору) - АДРЕСА_1 (а.с.51, 53 т.1).

Згідно матеріалів справи, досудову вимогу про погашення заборгованості у розмірі 415 832,16 грн, з яких: 382 332,78 грн строковий борг по тілу кредиту та 33 499,38 грн прострочені проценти, 10 травня 2023 року було направлено поштою й на адресу ОСОБА_2 (а.с.53, 56 т.1).

Отже, банком у повному обсязі виконано вимоги п.4.9 кредитного договору, запропоновано боржникам достроково погасити виниклу заборгованість.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про неотримання ним досудової вимоги не свідчить про порушення, допущене банком, остільки позивачем умови договору виконано, відповідну вимогу направлено боржнику за двома адресами, відомими банку.

Реальне направлення вимоги підтверджено змістом долученого до справи та складеного департаментом стягнення проблемної заборгованості АТ «КредоБанк» списку «95/ДСТ» Ф.103А згрупованих відправлень Укрпошта Експрес м.Львів-26, фіксальним чеком, виданим поштовим відділенням №26 м. Львова 05.04.2023 10:34:48, а також описом вкладень у цінний лист, у яких працівником поштового відділення було засвідчено отримання від АТ «КредоБанк» та направлення на ім`я боржника за двома адресами досудової вимоги №85-7498592/23 від 04.04.2023 саме цінним листом (а.с. 52-54 т.1).

Не заслуговують на увагу й доводи скарги про не направлення на електронну пошту ОСОБА_1 досудової вимоги, остільки як правильно зазначив районний суд, кожна із сторін сама вправі вирішувати кращий та ефективніший спосіб комунікації із іншою стороною, в той час як факт надсилання банком досудової вимоги скаржнику матеріалами справи доведено.

Одночасно колегія суддів враховує і ту обставину, що відповідач, вважаючи порушення банком його права на отримання досудової вимоги, за період з часу неналежного виконання зобов`язання, знаючи про наявність боргових зобов`язань у зв`язку несвоєчасним та не у повному обсязі внесенням, починаючи з листопада 2020 року обов`язкових платежів, (а.с.49 т.1), не вживав будь-яких заходів щодо погашення заборгованості, про що і було зазначено у досудовій вимозі, а також реструктуризації боргу, порядок і умови проведення якого було детально роз`яснено представником банку у відповіді від 08.05.2023 на звернення боржника й розцінюється судом як намір уникнути відповідальності за невиконання зобов`язання.

Що стосується посилань апеляційної скарги про неможливість встановлення застосованої банком процентної ставки, то підлягає врахуванню наступне.

Так, п.3.3 Кредитного договору передбачено, що на момент укладення цього кредитного договору Сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки, а саме: 15,9 % річних з дати укладення Договору до 24.10.2018 та 17% річних з 25.10.2018 року до 31.10.2020. Третій період нарахування відсоткової ставки починається 01.11.2020.

Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом стягуються відповідно до встановленого розміру змінюваної процентної ставки (п.3.4 Договору).

Згідно п.3.6. Кредитного договору змінювана процентна ставка визначається наступним чином: змінювана процентна ставка = базова ставка + 4,5 % Маржа (а.с. 8 т.1).

Про умови нарахування розміру процентної ставки за користування кредит коштами та ймовірними сумами нарахування процентів вказано також в Додатках до Кредитного договору, Додатковому договорі з додатком 1 до договору - «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту...», Паспорті споживчого кредиту. Таким чином, Відповідач 1, за рахунок ознайомлення з ними, під час підписання, був повідомлений про умови кредитування та наслідки у випадку порушення виконання умов договору.

Перегляд змінюваної процентної ставки здійснюється для кожного періоду дії ставки, станом на дату перегляду ставки. Нове значення змінюваної процентної ставки встановлюється для кожного наступного періоду дії ставки, у випадку, якщо на дату перегляду ставки відбудеться зміна базової ставки, за винятком випадків, передбачених Кредитним договором (п.3.7.1 Договору). Таким чином, визначити точний розмір відсоткової ставки у даний період є неможливим, оскільки вона не є сталою.

При цьому, підлягає врахуванню і та обставина, що за наслідками підписання сторонами додаткового договору № 1 до кредитного договору від 23.04.2020 було змінено порядок погашення заборгованості й складено новий графік платежів, відповідно до якого встановлено внесення позичальником щомісячного платежу в сумі 4 880 грн, який також ним дотримано не було.

Згідно інформації, яка міститься у долученому до справи розрахунку заборгованості з дати отримання кредиту, в сумі 538 411 грн 20 коп по 01 липня 2023 року, боржником на погашення тіла кредиту було сплачено 156 078 грн 42 коп, у зв`язку з чим сума заборгованості з урахуванням внесених платежів й становить 382 332 грн 78 коп.

Указані обставини підтверджуються інформацією, яка міститься у долучених до справи виписках про рух коштів по рахунках, в призначенні яких відображено дату та суму коштів, що були внесені боржником та отримані банком (а.с. 23-48 т.1).

Умовами договору погашення заборгованості за кредитним договором здійснюються у наступній черговості: у першу чергу прострочені платежі по сплаті процентів за користування кредитом та прострочені платежі по поверненню кредиту, у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом та поточні платежі по поверненню кредиту (п.4.7.1 договору).

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про невідповідність установленої судом заборгованості фактичним обставинам справи, остільки як свідчать матеріали справи, зарахування банком сплачених боржником коштів відбувалося у відповідності до умов договору й у першу чергу спрямовувалися на погашення заборгованості по відсотках (а.с. 49 т.1).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00).

Оскаржуване рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Районним судом з достатньою повнотою з`ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 червня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: