Справа № 402/105/24
РІШЕННЯ

іменем України

"04" листопада 2024 р. м. Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши в місті Благовіщенське в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до Ульяновського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 11.07.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 відбулось укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та оформлення заявки - анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 29.01.2020 р., що акцептована відповідачем 29.01.2020 р., шляхом підписання електронним підписом відповідача. Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлюваної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору - 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем визначеного сторонами. Товариство виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами Договору кредиту. 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 14-07/21, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № від 11.07.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № від 11.07.2019 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 . В порушення умов Договору, Відповідач, свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на день подання позову загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості станом на 09.01.2024 року становить 88086,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5600,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги - 82486,60 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 67408,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5600,00 грн.; заборгованість за відсотками - 61808,60 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути дану заборгованість з відповідача, а також суму судових витрат у розмірі 3028,00 грн. та 17000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у вказаній справі та розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача надійшов відзив, з запереченням проти задоволення позову. На обґрунтування відзиву представник відповідача навів такі доводи: Зазначив, що кредитний договір з додатками, наданий позивачем у копіях, не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій ні в електронній, тому що відсутні підписані обома сторонами у дату укладання оригінали, яких у даній суду редакції не існує в природі. Зазначив, що Договір надання позики № від 11.07.2019 р. з ТОВ «ІНФІНАНС» з додатками не містять особистих підписів Сторін і не підтверджують їх укладання і саме у наданих Суду редакціях. Позивачем надано копії: Вказав, що Договору позики № від 11.07.2019 р., у якому зазначено текстом підписи від імені ТОВ «ІНФІНАНС» директора ОСОБА_2 «одноразовим ідентифікатором» 2L3Z8W, а від позичальника ОСОБА_1 «одноразовим ідентифікатором» 5r7q6w; Заявки-анкети на отримання кредиту від 13.03 .2020 р. у якій зазначено текстом підпис від позичальника ОСОБА_1 «одноразовим ідентифікатором» 5r7q6w, Пропозиції укласти Договір надання позики № від 11.07.2019 р. (оферти) та надання 1 траншу кредиту згідно Заявки-анкети № 3122184 від 13.03.2020 р., у якій зазначено текстом підпис від імені кредитора ТОВ «ІНФІНАНС» «одноразовим ідентифікатором» 2L3Z8W; Акцепту оферти від 14 липня 2020 р. на отримання 1 траншу кредиту згідно Договору позики № від 11.07.2019 р. та Заявки-анкети № 3122184 від 13.03.2020 р., у якому зазначено текстом підпис від позичальника ОСОБА_1 «одноразовим ідентифікатором» 5r7q6w, Довідка про ідентифікацію від імені ТОВ «ІНФІНАНС», у якій зазначено: «Директор ТОВ «ІНФІНАНС» Балабко О.О. 2L3Z8W Електронний підпис одноразовим iдентифiкатором». Виходячи з цього, представник відповідача робить висновок, що використані у тексті копії договору з додатками «одноразові ідентифікатори»: не були, по-перше, одноразовими, по-друге, наносилися від імені обох сторін у тексти вручну, а не програмним способом на файли, по-третє, не можна встановити, що конкретно і коли було підписано «одноразовим ідентифікатором» 5r7q6w використаним як підписи обох сторін (який одночасно нанесений на оферту кредитора і акцепт позичальника, і був надісланий відповідно до Довідки 1 раз, а використаний для «підписання» 4 документів). Вказує, що оскільки кредитний договір є двостороннім, він мав бути підписаний у дату його укладання в оригіналі обома його сторонами, що може бути і в електронній формі, але оригінал з нанесеними на нього програмним способом цифровими підписами обох сторін має об`єктивно існувати у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Зазначає, що без безпосереднього дослідження судом належним чином підписаного сторонами оригіналу кредитного договору з додатками не можна встановити достовірно, які його умови, у тому числі розміри процентної ставки та строк кредитування були погоджені сторонами (оскільки у Заявці вказано строк кредитування 30 днів, а у Договорі позики - 36 місяців, тобто їх зміст містить суперечності), а до текстів, односторонньо виготовлених та наданих Позивачем у копіях для подання до суду, могли бути внесені будь-які відомості, текст у них міг вписати будь-хто, тому докази, не підтверджені оригіналами підписаними обома сторонами Кредитного договору, підлягають відхиленню, а висновок про укладення договору та його умови без фактичного дослідження електронних цифрових підписів сторін є передчасним і ґрунтується на припущенні, так як зроблений без дослідження доказів безпосередньо. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодних доказів того, що відповідач взагалі мав волевиявлення вступити з позивачем у кредитні правовідносини на зазначених позивачем у паперовій копії умовах; та доказів надання відповідачу обов`язкової інформації про умови кредитування (паспорта споживчого кредиту) імперативного згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», тобто на які саме умови було створено оферту і акцепт; та доказів надання відповідачу повного тексту договору ні до, ні після його підписання, оскільки відповідач не має такого договору. На заперечення проти позову у відзові також зазначається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі. Також відповідач зазначає, що нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, у тому числі ст. 1048, ст. 1056-1 ЦК України, ст. 12, ст. 12, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», спеціальному законодавству про карантин та військовий стан, та заявленим самим позивачем у наданих копіях договорів та графіків платежів умовам кредитування. Також представник відповідача просить відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу з підстав відмови у задоволенні позову.

Позивачем подано заперечення на відзив. У ньому зазначено, Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.07.2019 року і заявка-анкета відповідача на отримання кредиту оформлені відповідно до вимог ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", так як містять електронний підпис відповідача, вчинений одноразовим ідентифікатором 5r7q6w, який повністю відповідає одноразовому ідентифікатору, наданому відповідно до довідки про ідентифікацію, що також наявна у матеріалах справи і підтверджує факти:

- реєстрації відповідача в ІТС позикодавця ТОВ "Інфінанс" та створення ним особистого кабінету;

- надання позикодавцем та отримання позичальником/відповідачем одноразового ідентифікатора шляхом надсилання 13.03.2020 року відповідного СМ - повідомлення на вказаний відповідачем номер телефону .

Щодо доводу відповідача про недоведеність існування заборгованості позивач зазначає, що надані ними розрахунки заборгованості відповідають вимогам закону і є належними доказами наявності та розміру заборгованості відповідача за Договором позики.

На заперечення позову щодо неправомірності нарахування відсотків за договором надання позики позивач зазначає, що ці заперечення є безпідставними та спростовуються умовами договору, яким визначено строк його дії - 36 календарних місяців з дня підписання. Пунктом 1.7. Договору протягом 36 календарних місяців з дня укладення Договору позичальнику надається право користуватись кредитними коштами, які Позичальник зобов`язаний повернути Товариству в рамках надання кредиту на умовах Договору та Правил.

Щодо неправомірності нарахування процентів за користування кредитом спеціальному законодавству про карантин та військовий стан позивач зазначає, що вказані суми нараховані відповідно до умов договору і не суперечать законодавству.

Щодо заперечення проти позовних вимог з підстав неповідомлення відповідачу про відступлення права вимоги, позивач зазначає, що вказана заміна кредитора не потребує згоди боржника і проведена у відповідності до вимог законодавства.

Заперечення відповідача проти стягнення витрат на правову допомогу позивач вважає безпідставними, з огляду на те, що вказані витрати є дійсними, обґрунтованими, співмірними та справедливими.

З наданих сторонами та досліджених судом в порядку спрощеного провадження письмових доказів судом встановлені такі фактичні обставини справи та визначений такий зміст спірних правовідносин:

З копії договору позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.07.2019 року та копії Заявки-анкети № від 13.03 .2020 року вбачається, що 11.07.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір позики, умовами якого передбачено, що товариство надає позичальнику грошові кошти у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», у сумі 5600,00 грн., строк користування кредитом 30 днів, строк дії договору 3 роки, 1,75% відсоткова ставка за один день користування кредитом, 638,75% річна відсоткова ставка, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користування кредитом.

Дослідженням копії правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM», затвердженого наказом № 11/1 від 11.05.2019 року директора ТОВ «Інфінанс» ОСОБА_2 суд вивчив правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM».

З копії довідки про ідентифікацію б/н вбачається надання ТОВ «Інфінанс» та отримання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора шляхом надсилання 13.03.2020 року відповідного СМ - повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 .

З копії розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за договором № від 11.07.2019 року вбачається, що станом на 14.07.2021 року становить: заборгованість за тілом кредиту - 5600,00 грн.; заборгованість за процентами 47010,00 грн.

З копій розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за договором № від 11.07.2019 року вбачається, що станом на 10.01.2023 року становить: заборгованість за тілом кредиту - 5600,00 грн.; заборгованість за процентами 88086,00 грн.

З копії договору факторингу № 14-07/21 від 14.07.2021 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами згідно реєстру боржників серед яких право вимоги до ОСОБА_1 за договором № від 11.07.2019 року.

З копії договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-1/2023 від 10.01.2023 року встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «Коллект Центр», у томі числі за кредитним договором № від 11.07.2019 року.

Із статуту ТОВ «Коллект Центр» суд встановив засади, загальні положення, найменування, юридичний статус, відповідальність, мету та предмет діяльності, права та обов`язки учасників товариства, права та обов`язки товариства, статутний капітал, фонди, органи управління та інші статутні дані товариства.

З наданих на вимогу суду довідки АТ КБ «Приватбанк» від 31.07.2024 року № 20.1.0.0.0/7-240725/72569 та виписки за договором б/н за період 13.03.2020 13.03.2020 встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту (номер та IBAN), на яку 13.03.2020 року здійснено переказ коштів на суму 5600, 00 грн.

Вирішуючи спір суд вважає потрібним застосувати такі норми цивільного законодавства:

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис`за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Із дослідженого судом договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.07.2019 року встановлено, що даний договір укладено в електронній формі та зі сторони споживача підписано електронним підписом.

Отже, підписання вищезазначеного кредитного договору свідчить про те, що ОСОБА_1 всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даних договорів, вільні у виборі контрагента та умов договору.

Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити, оскільки відповідачем порушено умови вищезазначеного кредитного договору та не виконано взятих на себе зобов`язань.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 17000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Понесення цих витрат позивачем підтверджено копією договору № 02-01/2023 про надання правової допомоги товариств з Адвокатським об`єднанням «Лігал Асісстанс», укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та АО «Лігал Ассістанс», а також копія заявки № 425 від 02.01.2024 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «Коллект Центр» звертається до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 3000,00 грн., підготовка пропозицій в розмірі 4000,00 грн. та складання позовної заяви до суду в розмірі 10000,00 грн., а також витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 на суму 17000,00 грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № від 10.01.2024 згідно якої ТОВ «Коллект Центр» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 52000,00 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з боржника, яким є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306,) заборгованість за Договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 11.07.2019 року в сумі 67408 (шістдесят сім тисяч чотириста вісім) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, ) витрати на правову допомогу в розмірі 7000 (сім тисяч) 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: А. А. Бондаренко