Справа № 302/1351/24
Провадження № 2/302/396/24
Номер рядка звіту 68
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

08 жовтня 2024 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Повідайчика О.І.,

за участю секретаря судового засідання Сита Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Глеба Олександрович, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою посилаючись на те, що 09 травня 2006 року він уклав шлюб з відповідачкою, спільне життя з якою не склалося у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, відмінності поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З відповідачкою проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї неможливо та суперечить інтересам позивача та відповідачки.

Ухвалою судді від 17 вересня 2024 року відкрито провадження в справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30.09.2024 року представником позивача подано клопотання про відмову в стягненні з відповідачки витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 5000,00 грн. та витрат зі сплати судового збору.

30.09.2024 відповідачка подала до суду заяву за змістом якої вона визнає вимоги про розірвання шлюбу, просить справу розглянути без її участі.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд встановив, що між сторонами 09 травня 2006 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, виданого повторно 10 вересня 2024 року, актовий запис №4 (а.с.18).

Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтвердженням чого є копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 13,14)

Згідно з положеннями статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положення про добровільність шлюбу встановлені також статтею 51 Конституції України.

З положень статті 112 СК України слідує, що суд, при вирішенні справи про розірвання шлюбу, з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявності малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Відповідачка ОСОБА_2 визнала позов про розірвання шлюбу у повному обсязі, що вбачається з її письмової заяви від 30.09.2024 та таке визнання не суперечить Закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Повно та всебічно дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши обґрунтування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, проти задоволення яких відповідачка ОСОБА_2 не заперечує, подала заяву про визнання позову, суд доходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений. Факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично припинився, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача й порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення. Відтак суд доходить висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд констатує, що представником позивача заявлено клопотання про відмову позивача від стягнення з відповідачки витрат на правову (правничу) допомогу в розмірі 5000,00 грн. та сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 гривень. З врахуванням положень ст. 13 ЦПК України суд залишає за позивачем понесені ним судові витрати в справі.

На підставі статей 105, 110, 112 СК України та керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141-142, 206, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 09 травня 2006 року виконавчим комітетом Лозянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, відповідний актовий запис № 4 від 09 травня 2006 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , розірвати.

Прізвище відповідачки ОСОБА_2 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_6 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя О.І. Повідайчик