№ 207/6837/23
№ 2/207/1316/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бистрової Л.О.

при секретарі Степанян М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись з уточненою позовною заявою, ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на свою користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно до закінчення ним навчання тобто до 31 червня 2025 року.

В обґрунтування пред`явлених уточнених позовних вимог зазначає, що вона, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі, зареєстрованому 24 червня 2005 року з ОСОБА_2 , про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 158. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15.08.2019 року шлюб було розірвано. Від шлюбу з ОСОБА_2 мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис № 689, де батьком записаний відповідач. ОСОБА_3 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного технічного університету» та є здобувачем освіти 2-го курсу, денної форми навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Син знаходиться на її утриманні, самостійного джерела засобів існування не має, тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Позивач та її представник в судовому засіданні не з`явилась позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Просила відмовити в повному обсязі.

Третя особа в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю. Не заперечував проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 29.12.2005 року.

ОСОБА_3 є студентом Відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного технічного університету» та є здобувачем освіти 2-го курсу, денної форми навчання. Термін навчання з 26 жовтня 2023 року по 31 червня 2025 року, що підтверджується довідкою № 80 від 24.11.2023 року.

Відповідно до Акту про проживання №72 від 13.08.2024 року наданого ТОВ Керуюча компанія «Лідер-Комфорт», за адресою: м.Кам`янське, пр. Конституції, 24-28 дійсно мешкає та зареєстрований гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своєю матір`ю гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Згідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 23.08.2024 р. ОСОБА_3 за період з 2 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 рік, а саме: квітень 2024 року по червень 2024 рік отримав дохід (стипендію) з Відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Дніпровського державного технічного університету» на загальну суму 3750,00 грн. (по 1250,00 грн. на місяць).

Відповідно до Довідки форми ОК-7 від 02.09.2024 рік ОСОБА_1 за 2023 рік має сукупний дохід в розмірі 71 331,27 грн. та січень-червень 2024 рік - 36 005,99 грн..

Згідно Відповіді на запит №209493801 від 12.06.2024 року наданої Верхньодніпровським відділом державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ОСОБА_2 з 01.03.2024 року отримує заробітну плату, яка нараховується Військовою частиною НОМЕР_2 .

Відповідно до Відповіді на запит №209493815 від 12.06.2024 року наданої Міністерством внутрішніх справ України за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб «ВАЗ 21099» 2005 року.

Згідно з ч.1, ч.2 та ч.5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Крім того, згідно з ч.1 ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Аналіз ст.ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч.1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи матеріальне становище ОСОБА_2 , виходячи із принципів справедливості та розумності, з урахуванням обов`язку обох батьків щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно на час навчання, але не довше, ніж до досягнення дитиною 23 років, на його користь, починаючи стягнення з 24 грудня 2023 року.

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи, до чого також зводиться позиція Європейського суду з прав людини у рішенні «Проніна проти України» № 63566/00 від 18.07.2006 року.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті б Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати, обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Частково задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 89, 259, 264-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не довше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років, починаючи стягнення з 24 грудня 2023 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір на користь держави в сумі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення суду у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено та підписано 20 вересня 2024 року.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова