Провадження №2-о/523/495/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання: Дмітрієвої В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 в місті Одесі, в окремому провадженні, цивільну справу №523/12396/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката - Дубіни О.А.звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, якою просить:

- встановити факт сумісного проживання ОСОБА_1 разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 по день його смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Благодатне, Волноваського району Донецької області;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 року щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що 21.08.1976 року між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. З того часу вони проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Від сумісного шлюбу у них народилися діти: донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їх родина мешкала разом за адресом АДРЕСА_1 . Чоловік ОСОБА_2 працював на шахті робітником різних гірничих спеціальностей, мав великий підземний стаж та отримував підвищену заробітну плату, яка була основною складовою їх сімейного бюджету. Вона працювала фармацевтом в аптечній мережі.

З 2001 року ОСОБА_2 вийшов на пенсію та у 2003 році вони переїхали до АДРЕСА_2 у будинок її батьків. ОСОБА_2 залишився зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 .

З 03.10.2002 року вона вийшла на пенсію за віком при наявності необхідного страхового стажу.

Пенсія ОСОБА_2 була нарахована з рахунком наявного підземного стажу за Списком № 1 Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Смт. Благодатне Волноваського району Донецької області, яке входить у склад Волноваської міської територіальної громади, та де вони мешкали, перебуває в окупації збройних формувань РФ з 10.03.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 її чоловік ОСОБА_2 помер, на тимчасово окупованій території РФ смт. Благодатне, Волноваського району, Донецької області.

Після смерті її чоловіка вона виїхала на підконтрольну територію України до м.Одеси, та стала на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.01.2024 року по справі №522/38/24 було встановлено факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території, та на підставі цього рішення органами ДРАЦС видано свідоцтво про смерть.

Протягом тривалого часу та до своєї смерті її чоловік ОСОБА_2 отримував пенсію, яка складала - 227 427,97 грн на рік, тобто -11371,40 гривень на місяць за період часу з 01.02.2022 року по 30.09.2023 року.

Розмір її пенсії, у період з 01.03.2024 року складає - 3676,93 грн., а з 18.01.2025 року буде складати - 3976,93 грн., що підтверджується Протоколом/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії від 27.02.2024 року Головним Управлінням ПФУ в Донецькій області. Тобто пенсія її чоловіка ОСОБА_2 була основним джерелом доходу їх сім`ї.

Після смерті чоловіка та отримання відповідних документів, вона 09.02.2024 року звернулася до Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою аби оформити пенсію по втраті годувальника та отримувати пенсію чоловіка. Але листом від 18.02.2024 року Головного Управління ПФУ у Київській області їй було надано відмову у перерахунку пенсії, оскільки нею не було надано документ, що підтверджує сумісне проживання разом з годувальником (померлим чоловіком - ОСОБА_2 ).

Встановлення даного факту їй необхідно для отримання пенсії по втраті годувальника, оскільки її особистого доходу не вистачає на повноцінне харчування, лікування, сплату комунальних послуг та інші побутові потреби, а пенсія чоловіка була постійним та основним джерелом засобів для її існування.

Ухвалою від 26 липня 2024 року відкрито провадження та призначено по справі судове засідання.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Представник ОСОБА_1 - адвокат Дубіна О.А. надав до суду заяву, якою підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у їх із заявником відсутність.

Належним чином сповіщений представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання, яким просив розглядати справу у їх відсутність.

Належним чином сповіщений представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився. Будь-яких заяв або клопотань до суду не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За нормами частини 1 статті 293, пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження /цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав/, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні, каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, належності правовстановлюючих документів особі, народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Судом встановлено, що 21.08.1976 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований у відділі РАЦС (ЗАГС рос. мовою) у м. Добропілля, Донецької області.

До 2003 року родина заявниці мешкала за адресом АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Добропільським ПФУ в Донецькій області від 27.09.2001 року, ОСОБА_2 , 1953 року народження, вийшов на пенсію у 2001 році.

У 2003 році заявниця ОСОБА_7 разом із чоловіком ОСОБА_2 переїхала до АДРЕСА_2 у будинок батьків заявниці, що підтверджується Актом про постійне сумісне проживання, складений сусідами заявниці: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в якому зазначено що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , постійно сумісно проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 2003 року і до моменту смерті ОСОБА_2 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 залишився бути зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується адресною довідкою № 118-000749, виданої 14.11.2022 року (МВД ДНР).

Відповідно до копії довідки про фактичне місце проживання, виданої (Главою Благодатненської адміністрації Н.В. Коваленко) від 10.11.2022 року, вбачається про те що ОСОБА_2 , (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Добропольським МРВ УМВС України в Донецькій області 03.05.2001 року) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 січня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в смт. Благодатне, Волноваського району Донецької області.

ОСОБА_7 перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Донецькій області (м.Волноваха) та отримує пенсію за віком.

ОСОБА_2 отримував пенсію за вислугою років, нараховану з рахунком наявного підземного стажу за Списком № 1 Постанови КМУ № 461 від 24.06.2016 року «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

У лютому 2024 року ОСОБА_7 звернулася до ГУПФУ в Київської області із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника. Рішенням ГУПФУ в Київської області Їй було відмовлено через те, що вона та її чоловік були зареєстровані за різними адресами.

Відповідно до п. 2.11 Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймається документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», або інші документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Отже, факт сумісного проживання та перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Така ж позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13.01.2021 №592/17552/18, від 22.10.2020 у справі №210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17.

Положеннями ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Частина 1 ст. 56 СК України закріплює, що дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання.

Отже, різні адреси реєстрації місця проживання подружжя не свідчать самі по собі, що між ними відсутні сімейні відносин як у подружжя, допоки не буде доведено протилежне.

Згідно з ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, які були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Тобто, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого теж має значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була неодноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Згідно з ч.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається за весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону,- довічно.

Пленум Верховного Суду України в п. 8 Постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 №5, роз`яснив, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні, ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 та її померлий чоловік ОСОБА_2 , незважаючи на різні адреси реєстрації, проживали однією сім`єю і вели спільне господарство, також заявник перебувала на утриманні свого чоловіка. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Зокрема, довідками Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 14.10.2024 року підтверджується, що за період з 01.02.2022 по 30.09.2023 розмір нарахованої пенсії ОСОБА_1 склав - 61 335,55 грн., а розмір нарахованої пенсії ОСОБА_2 склав - 227 446,00 грн.

Разом із тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2024 року, щодо переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Матеріалами справи підтверджується, що заяву від 09.02.2024 року розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області. Рішенням від 16.02.2024 року відмовлено у перерахунку, з підстав не підтвердження сумісного проживання разом із годувальником.

За наведених обставин, у суду відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області повторно розглянути заяву, вже розглянуту, та ще і Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Разом із тим, ОСОБА_1 не позбавлена права звернення до відповідного Пенсійного фонду України із новою заявою, із урахуванням встановлених судом обставин.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 263-265, 293-294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Благодатне, Волноваського району Донецької області.

У задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 11.11.2024 року.

Суддя: К.О. Далеко