ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/1488/20

Апеляційне провадження № 22ск/4823/11/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи справу за заявою ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 3091-2/800/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 3091-2/800/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500237154 від 01 листопада 2011 року у розмірі 111 017,36 грн.

Одночасно у заяві ОСОБА_1 просила визнати поважними причини пропуску та поновити строк на оскарження вказаного рішення третейського суду, посилаючись на те, що про існування оскаржуваного рішення їй стало відомо у вересні 2020 року, після отримання повістки у справі за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження. Копію рішення третейського суду заявниця отримала поштою від Новозаводського районного суду м. Чернігова 13 жовтня 2020 року. Про розгляд справи третейським судом ОСОБА_1 повідомлена не була, участі у розгляді справи не брала, копії відповідного рішення у 2014 році не отримувала.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 жовтня 2020 року відкрито та одночасно зупинено провадження у даній справі до закінчення розгляду Першим сенатом Конституційного Суду України справи за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 за вхідним № 18/206 від 14 січня 2019 року.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України у тому, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 27 травня 2024 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи № 751/816/15-ц, матеріали третейської справи № 3091-2/800/14, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року суддею Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнській фінансовий союз» Бендик О.В. (одноособово) постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи № 3091-2/800/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500237154 від 01 листопада 2011 року. Розгляд справи призначено на 17 жовтня 2014 року о 09 год 30 хв (а.с. 1 третейської справи № 3091-2/800/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 06 жовтня 2014 року направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2 третейської справи № 3091-2/800/14).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з відмовою від отримання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (а.с. 38 третейської справи № 3091-2/800/14).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500237154 від 01 листопада 2011 року: за кредитом 95 436,48 грн, за відсотками 7 485,88 грн, по комісії 4 995 грн, штраф 3 100 грн (а.с. 3-4, а.с. 35-36 третейської справи № 3091-2/800/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, копію рішення третейського суду направлено ОСОБА_1 21 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37 третейської справи № 3091-2/800/14).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з відмовою від отримання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (а.с. 39 третейської справи № 3091-2/800/14).

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Згідно з ч. 1 ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (ч. 3 ст. 454 ЦПК України).

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (ч. 5 ст. 454 ЦПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого ч. 5 або 6 цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту п. 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Отже, констатувавши порушення п. 1 ст. 6 Конвенції Європейський суд з прав людини зазначив, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення).

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що про місце та час розгляду справи третейським судом належним чином повідомлена не була, про наявність оскаржуваного рішення третейського суду дізналася лише у вересні 2020 року під час розгляду справи № 751/816/15-ц за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим вважає, що наявні підстави для поновлення строку оскарження, встановленого приписами ч. 5 ст. 454 ЦПК України.

Проте, суд не може погодитися з такими доводами, оскільки вони спростовуються матеріалами третейської справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи третейським судом) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою (ч. 8 ст. 76 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи третейським судом).

Судова кореспонденція направлялася ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Саме така адреса АДРЕСА_1 зазначена заявницею у скерованій до суду заяві про скасування рішення третейського суду (а.с. 1-2) та клопотанні її представника адвоката Медведєвої Л.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 35). Отримати як повістку про виклик до суду, так і копію рішення третейського суду за адресою проживання ОСОБА_1 відмовилася, отже, в силу положень норм процесуального законодавства вважається повідомленою.

В подальшому за наведеною вище адресою ОСОБА_1 направлялася кореспонденція у справі за заявою ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання оспорюваного рішення третейського суду (а.с 16, 22, 23 справи № 751/816/15-ц) та у справі за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, які отримувалися особисто адресатом (а.с. 86, 102, 115, 147 справи № 751/816/15-ц). Наведене свідчить про те, що впродовж 2014-2020 років ОСОБА_1 не змінювала зареєстрованого місця проживання.

Доводи заявниці про наявність важкого захворювання, що зумовило перебування на стаціонарному лікуванні у 2014 році, і, як наслідок, неможливість знати про розгляд справи третейським судом, при вирішенні клопотання про поновлення строку на оскарження відхиляються, оскільки згідно з доданими до заяви на підтвердження наведеної обставини виписками з медичних карток хворого ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4» у червні, липні та серпні 2014 року (а.с. 8, 9, 10), тобто, за кілька місяців до розгляду справи третейським судом.

Крім цього, суд зважає на те, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору № 500237154 (а.с. 10 справи № 751/816/15-ц) визначено домовленість сторін про те, що розгляд їх спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. З огляду на наведене положення договору, суд вважає, що ОСОБА_1 , неналежно виконуючи кредитне зобов`язання, в розумні інтервалу часу мала вживати заходів, щоб дізнатись про наявність або відсутність у третейському суді судового провадження відносно неї.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що рішення третейського суду оспорюється заявницею через шість років після його ухвалення на стадії виконання з метою повторного слухання справи, а наявні у третейській справі докази свідчать про обізнаність ОСОБА_1 щодо існування оспорюваного рішення ще у 2014 році. Тобто, обставини справи свідчать про те, що заяву про скасування рішення третейського суду подано особою після закінчення строків, встановлених ч. 5, 6 ст. 454 ЦПК України, що з об`єктивних причин не було відомо суду при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі.

Чинним процесуальним законодавством передбачена можливість повернення заяви про скасування рішення третейського суду, яка подана після закінчення строків, встановлених ч. 5 і 6 ст. 454 ЦПК України, лише до відкриття провадження у справі за такою заявою. Разом з тим, відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року належить залишити без розгляду у зв`язку з пропуском визначеного законом процесуального строку на її подання.

Керуючись ст. 126, 127, 260, 261, 454 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 17 жовтня 2014 року у справі № 3091-2/800/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено 10 червня 2024 року.

Суддя: Н.В. Шитченко