Справа №639/5446/23
Провадження №2/639/255/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого- судді Труханович В.В.,

за участю секретаря - Яременко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача- ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу № 639/5446/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року представник позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення вартості спожитої теплової енергії, в якій просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь КП «Харківські теплові мережі» вартість спожитою теплової енергії на потреби опалення без договору за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року включно в сумі 26 070,20 грн., вартість спожитою теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги с постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року включно в сумі 53 859,88 грн., вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2023 року включно в сумі 199,44 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2018 належать нежитлові приміщення підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює позивач.

Відповідач, не уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані приміщення відповідача.

Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, та на потреби гарячого водопостачання протягом року.

За період з грудня 2018 року по листопад 2021 року включно відповідачем без договору спожито теплову енергію на суму 26 070,20 грн. згідно чинних протягом вказаного періоду тарифів з урахуванням перерахунків та донарахувань.

На офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» www.hts.kharkov.ua в мережі інтернет було розміщено 31.10.2021 індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021.

Таким чином, з 01.12.2021 по нежитловим приміщенням підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: Григорівське шосе, буд. 55, власником яких є ОСОБА_2 , укладений індивідуальний договір про надання про надання послуги з постачання теплової енергії. Проведення нарахувань виконується згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ № 830 від 21.08.2019, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.

Заборгованість відповідача перед позивачем складає за вартість спожитою теплової енергії на потреби опалення без договору за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року включно в сумі 26 070,20 грн., вартість спожитою теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги с постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року включно в сумі 53 859,88 грн., вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2023 року включно в сумі 199,44 грн.

КП «Харківські теплові мережі» направляли відповідачу рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, однак до цього часу заборгованість не сплачена відповідачем.

Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості спожитої теплової енергії. Призначено судове засідання.

15 грудня 2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого повідомила, що відповідач користуючись приміщенням підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: Григорівське шосе, буд. 55, послуги з теплопостачання не отримував, договору на постачання теплової енергії з позивачем не укладав, не має теплоспоживчих приладів, не розробляв та не погоджував з позивачем технічні умови приєднання до системи теплопостачання, а також не погоджував необхідне теплове навантаження, місце приєднання до теплових мереж, параметри теплоносія тощо, тому не був та не є споживачем теплової енергії, в розумінні законодавства про теплопостачання.

Відповідач отримав від балансоутримувача ВК «ЖЕК «Комфорт -Новобуд» Довідку № 109 від 10.09.2021, згідно якої у нежитловому приміщенні № III. IV, V, загальною площею 98,9 кв.м., які розташовані в літ. «А-24» за адресою АДРЕСА_1 відсутні мережі гарячого водопостачання та теплопостачання. Гарячою водою та теплопостачання не користується.

Також, після отримання позовної заяви 06 грудня 2023 року відповідач звернувся до позивача із заявою в якій просив, з метою повного всебічного та об`єктивного розгляду справи створити комісію та скласти акт обстеження нежитлових приміщень.

05 грудня 2023 року відповідач повторно звернувся до балансоутримувача ВК «ЖЕК «Комфорт -Новобуд»- та отримав АКТ № 381/11/12/23 від 11 грудня 2023 року, в якому комісія у складі директора з виробництва ОСОБА_4 майстра ОСОБА_5 , сантехніка ОСОБА_6 , у присутності власника приміщення відповідача ОСОБА_2 , встановили наступне: будинок цегляний однопід`їзний. 25-поверховий. Нежитлові приміщення площею 124,6 кв. та 98,9 кв.м. розташовані у підвальному приміщенні будинку, 11.12.2023, за заявою власника, приміщення обстежені щодо наявності - відсутності централізованого опалення. На даний момент обстеження: в даних приміщеннях система опалення відсутня. На введенні до приміщень трубопроводи центрального опалення обрізані, крани закриті, опломбовані мастиковими пломбами КП "ХГМ". Підводів гарячої води до приміщення немає.

Тобто цим Актом підтверджується наполягання відповідача, що система опалення, теплопередавальні пристрої (батареї, радіатори) в приміщення відсутні, точка врізки до загально будинкової труби відсутня, теплове навантаження відсутнє, приміщення неопалювальне.

З огляду на відсутність затвердженого типового договору про купівлю-продаж (постачання) теплової енергії такий договір повинен укладатися зі споживачем, теплоспоживче обладнання якого (внутрішньобудинкові системи, мережі, устаткування тощо) через тепловий ввод приєднане або має технічні можливості для приєднання до місцевої (розподільчої) теплової мережі, за наявності у споживача приладу обліку теплової енергії. При цьому такий договір повинен укладатися з урахуванням норм законодавства, що регулюють відносини у сфері теплопостачання (Закон України «Про теплопостачання». Правила № 1198) та з дотриманням процедури укладення договорів, визначеної главою 53 ЦК України. Разом з тим. відносини зі споживання теплової енергії фізичними особами, що мають статус суб`єкта господарювання, та/або юридичними особами, житлові/нежитлові приміщення яких розмішені у складі багатоквартирного будинку і які є її кінцевими споживачами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідачем спірне підвальне приміщення використовується з 2018 року на підставі договору купівлі - продажу, проте до 2023 року спірних питань між сторонами щодо опалення не виникало. Ані КП «ХТМ» не звертався до Відповідача з вимогою щодо укладення відповідного договору, ані Відповідач не звертався до КП «ХТМ» з питанням підключення його приміщення до центрального опалення.

Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У рахунках зазначена інформація про адресу дома, в той же час підвал має ідентифікацію нежитлове приміщення загальною площею 98,9 кв.м., які розташовані в літ. «А-24». В актах приймання-передачі теплової енергії не заповнена графа найменування споживача, сам акт не підписаний з боку споживача та не зазначена відповідальна за здійснення господарської операції особа споживача. Отже такі, документи не є підтвердженням того, шо відбулася господарська операція, а саме що споживач отримав послугу з постачання теплової енергії. Як вбачається із позовної заяви та додатків до неї. позивач в односторонньому порядку, незрозуміло як підключав, та відключав відповідача до системи опалення, та гарячого водопостачання, та нараховував оплату. Просила у позові відмовити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20 червня 2024 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено.

Витребувано у ВК «ЖЕК «Комфорт-Новобуд» (61037, м. Харків, проспект Героїв Харкова (Московський), 199 Д-5, офіс 108.2) інформацію та копії відповідних документів:

-копію проектної документації мереж теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 ;

-копію приймально-здавальних документів після завершення будівництва на будинок АДРЕСА_1 ;

-інформацію про те, чи здійснювалось будь-яке переобладнання системи теплопостачання у будинку АДРЕСА_1 порівняно з проектом, зокрема приміщень №№ ІІІ, IV, V площею 98,9 кв.м. у будинку АДРЕСА_1 , з наданням копії відповідних документів.

08 липня 2024 року на адресу суду надійшли витребувані документи.

14 серпня 2024 року від представника відповідача надійшли клопотання про витребування доказів та виклик свідка, про долучення доказів.

Ухвалою суду від 14.08.2024 без виходу до нарадчої кімнати відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів.

10 жовтня 2024 року від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.

07 листопада 2024 року представником позивача надані додаткові пояснення щодо актів обстеження від 20.09.2021 та від 09.08.2024. Зазначив, що факт відсутності трубопроводів та приладів опалення у приміщенні зафіксовано станом на 20.09.2021 та на подальші періоди. Згідно копії листа від ПАТ «Укрсоцбанк» від 22.06.2016, вбачається, що приміщення, яке належить відповідачу, заживлені від загального вузла обліку теплової енергії. Тобто, станом на червень 2016 року колишнім власником нежитлових приміщень підтверджувався факт наявності підключення цих нежитлових приміщень до загальнобудинкової системи опалення. Вказане протиріччя в документах різного періоду складання свідчить про самовільний демонтаж трубопроводів опалення. Отже, КП «Харківські теплові мережі» самостійно виконало розрахунок теплового навантаження відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні». Просив позовні вимоги задовольнити.

07 листопада 2024 року у судовому засіданні представник відповідача відмовилась від раніше заявлено клопотання про виклик свідка.

Представник позивача Суржан Р.Д., який діє на підставі довіреності від 05.09.2023 № 01-40/9513/109, в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у рішенні вище.

Представник відповідача ОСОБА_3 , яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 06.12.2023, в судовому засіданні просила у позові відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив у позові відмовити, в подальші судові засідання не з?явився.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості за житлову послугу з постачання теплової енергії повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що власником нерухомого майна - нежитлових приміщень підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 14.12.2018 (а.с. 8-9, 10-11).

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначає представник позивача, ОСОБА_2 , не уклавши договір на постачання теплової енергії безпідставно отримує теплову енергію за рахунок КП «ХТМ», яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку, де розташовані приміщення ОСОБА_2 . Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, та на потреби гарячого водопостачання протягом року. На ім`я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Так, статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Абзацом 8 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Пунктом 8 Правил № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Постачання теплової енергії до будинку підтверджується актами про підключення та відключення опалення в будинку по АДРЕСА_1 , які складені представниками позивача та споживачем (балансоутримувачем) ВК «ЖЕК» «Новобуд-Комфорт» (а.с. 42-43).

На ім`я ОСОБА_2 Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» відкрито особові рахунки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

Як зазначає представник позивача, з 01 грудня 2021 року діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року. Також діє публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирного будинку житлового фонду комунальної та інших форм власності. Вказані документи розміщені на веб-сайті Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у загальному доступі.

З наданих позивачем розрахунків та об`єднаних актів звіряння вбачається, що ним нараховано ОСОБА_2 заборгованість з оплати спожитої теплової енергії на потреби опалення за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року включно відповідачем без договору спожито теплову енергію на суму 26 070,20 грн., вартість спожитою теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги с постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по квітень 2023 року включно в сумі 53 859,88 грн., вартість абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2023 року включно в сумі 199,44 грн. (а.с. 17-31).

11 липня 2023 року ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_2 , направлялось досудове повідомлення про необхідність погашення заборгованості за використану теплову енергію (а.с. 47).

Представник відповідача заперечуючи проти позову повідомила, щовідповідач користуючись приміщенням підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: Григорівське шосе, буд. 55, послуги з теплопостачання не отримував, договору на постачання теплової енергії з позивачем не укладав, не має теплоспоживчих приладів, не розробляв та не погоджував з позивачем технічні умови приєднання до системи теплопостачання, а також не погоджував необхідне теплове навантаження, місце приєднання до теплових мереж, параметри теплоносія тощо, тому не був та не є споживачем теплової енергії, в розумінні законодавства про теплопостачання.

Судом встановлено, що згідно акту від 05.12.2018 в якому комісія, встановили, що в приміщенні № III. IV, V опалення відсутнє, радіаторів нема, на введенні до приміщень трубопроводи центрального опалення обрізані, крани закриті, опломбовані пломбами КП "ХТМ". Підводів гарячої води до приміщення немає (а.с. 171).

Згідно акту № 156/29/04/20 29.04.2020, в якому комісія, встановили по заяві власника нежитлових приміщень ОСОБА_2 про проведення обстеження приміщення на предмет користування опаленням. В результаті виявлено, що на трубопроводі зроблено розрив та кран опламбовано. Тепловими мережами установлено електрокотел, г/в відсутня. Висновки комісії, обігрів нежитлового приміщення, власник ОСОБА_2 здійснював електроприладами, г/в відсутня (а.с.170).

Відповідно до Довідки № 109 від 10.09.2021, згідно якої у нежитловому приміщенні № III. IV, V, загальною площею 98,9 кв.м., які розташовані в літ. «А-24» за адресою АДРЕСА_1 відсутні мережі гарячого водопостачання та теплопостачання. Гарячою водою та теплопостачання не користується (а.с.91).

Згідно акту № 381/11/12/23 від 11 грудня 2023 року, в якому комісія у складі директора з виробництва ОСОБА_4 майстра ОСОБА_5 , сантехніка ОСОБА_6 , у присутності власника приміщення відповідача ОСОБА_2 , встановили наступне: будинок цегляний однопід`їзний. 25-поверховий. Нежитлові приміщення площею 124,6 кв. та 98,9 кв.м. розташовані у підвальному приміщенні будинку, 11.12.2023, за заявою власника, приміщення обстежені щодо наявності - відсутності централізованого опалення. На даний момент обстеження: в даних приміщеннях система опалення відсутня. На введенні до приміщень трубопроводи центрального опалення обрізані, крани закриті, опломбовані мастиковими пломбами КП "ХТМ". Підводів гарячої води до приміщення немає. Висновки комісії, обігрів нежитлового приміщення, власник ОСОБА_2 здійснював електроприладами (а.с. 92).

Крім того, 09 вересня 2024 року було складено акт обстеження в присутності відповідача, яким встановлено, що «система трубопроводів опалення та гарячої води у нежитловому приміщенні відсутні, прилади опалення відсутні. Опалення нежитлових приміщень здійснюється електричними конвекторами. З підвалу житлового будинку не заведено трубопровід опалення та гарячої води. Приміщення використовується під склад (а.с. 209).

Отже, судом достовірно встановлено, що в нежитлових приміщеннях підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: АДРЕСА_1 , система трубопроводів опалення та гарячої води, прилади опалення відсутні, ще до придбання у власність ОСОБА_2 даних приміщень, тобто до грудня 2018 року.

Представник позивача, в свою чергу, зазначив, що факт відсутності трубопроводів та приладів опалення у приміщенні зафіксовано станом на 20.09.2021 та на подальші періоди. Згідно копії листа від ПАТ «Укрсоцбанк» від 22.06.2016, вбачається, що приміщення, яке належить відповідачу, заживлені від загального вузла обліку теплової енергії. Тобто, станом на червень 2016 року колишнім власником нежитлових приміщень підтверджувався факт наявності підключення цих нежитлових приміщень до загальнобудинкової системи опалення. Вказане протиріччя в документах різного періоду складання свідчить про самовільний демонтаж трубопроводів опалення.

Доводи представника позивача щодо самовільного демонтажу трубопроводів опалення власником спірних приміщень ОСОБА_2 спростовуються вищевказаними актами, з яких не вбачається самовільного демонтажу трубопроводів опалення.

Крім того, як зазначає представник позивача, розрахунок теплового навантаження по спірним нежитловим приміщенням виконаний згідно КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні».

Суд не приймає до уваги даний розрахунок теплового навантаження на опалення, який виконаний позивачем, оскільки в ньому відсутні посилання на первинну технологічну документацію (проектів споруд, технологічних регламентів та інструкцій), а також паспортні дані обладнання. ( а.с. 216-220).

Крім того, на думку суду, факт постачання позивачем теплової енергії до спірних нежитлових приміщень не підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. Надані позивачем акти виконаних робіт по наданню послуг з теплопостачання об`єкта та акти підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії були складеними без участі ОСОБА_2 .. Вказані акти відповідач не підписував. ( а.с. 17-21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 42-43).

Даючи оцінку вищезазначеним доказам у їх сукупності, враховуючи надані сторонами докази по справі, а також встановлення судом факту відсутності системи опалення в нежитлових приміщеннях підвалу III, IV, V загальною площею 98,9 кв. м., які розташовані в літ «А-24» за адресою: АДРЕСА_1 та не споживання теплової енергії відповідачем за вказаною адресою, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а отже не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на позивача, з огляду на відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265-267, ЦПК України, ст. ст. 317, 322, ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875 від 24 червня 2004 року, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення вартості спожитої теплової енергії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено: 12.11.2024

Суддя В. В. Труханович