ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/1390/23
Номер провадження 22-ц/818/1094/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2023 року у складі судді Попової В.О. по справі № 644/1390/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» (далі- АТ «Райфайзен Банк Аваль», Банк), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (далі- КМНО) Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області (далі- ВО ХО) Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що 19 грудня 2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ « Райффайзен Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 014/0074/82/81899.

В цей же день в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором нею передано в іпотеку Банку житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

23 липня 2020 року на підставі заяви АТ «Райфайзен Банк Аваль» приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

Постановою приватного виконавця ВОХО Бабенко Д.А. від 11 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. Вважає, що при вчинені виконавчого напису не було дотримано вимоги чинного законодавства, оскільки на адресу позивача не надходило вимоги повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила виконавчий напис № 2011 від 23 липня 2020 року вчинений приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнати таким, що не підлягає виконанню.

30 травня 2023 року АТ «Райфайзен Банк Аваль» подано відзив, в якому просило позов залишити без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що доводи позивачки про неможливість встановлення безспірності заборгованості на підставі наданих нотаріусу документів є необґрунтованими. Банком при наданні нотаріусу заяви про вчинення виконавчого напису дотримано всіх необхідних умов, визначних Порядком вчинення нотаріальних дій, а тому підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не надано доказів порушень вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

15 лютого 2024 року засобами поштового зв`язку позивачкою ОСОБА_1 на вказане судове рішення подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять відомостей про отримання нею відповідного повідомлення про усунення порушень, а тому висновки суду першої інстанції про дотримання вимог чинного законодавства при вчиненні виконавчого напису є необґрунтованими.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Умовами договору іпотеки від 19 грудня 2006 року, передбачено порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого у разі порушення основного зобов`язання, умов кредитного договору, або умов іпотечного договору, Банк надсилає Іпотекодавцю -Позичальнику письмову вимогу про усунення порушень. Між тим, вказані обставинам судом першої інстанції не досліджувалися, оцінку їм надано не було.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 21 березня 2024 року залучено у якості правонаступника АТ «Райффайзен Банк Аваль» -Акціонерне товариство «ОКСІ Банк».

У судове засідання сторони не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 13 червня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

АТ "ОКСІ-Банк" судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 24 травня 2024 року (том 2, а.с. 16);

Приватний виконавець Бабенко Д.А. повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 02 червня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 2, а.с.22-23);

Приватний нотаріус Шевченко О.В. повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 03 червня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 2, а.с.30-31).

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , повідомлена під розписку в залі суду від 23 травня 2024 року (том 2, а.с. 12).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать, що 09 грудня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0074/82/81899, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 35000 доларів США зі сплатою 14 % річних на строком до 19 грудня 2016 року.

10 червня 2010 року між сторонами договору укладено додаткову угоду № 014/0074/82/81899/2, якою встановлено дату остаточного погашення кредиту 19 грудня 2026 року.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк» укладено договір іпотеки № 014/0074/82/81899/1, предметом якого є належне позивачці майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

23 липня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Шевченко О.В. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищезазначеного нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги АТ «Райффайзен Банк» в сумі 1 477 844 грн, з яких: сума заборгованості за кредитом - 28 678 дол. США 30 центів, що згідно курсу НБУ складає 679 279, 95 грн; сума заборгованості за відсотками - 33 714 дол. США 33 центів, що згідно курсу НБУ складає 798 564,36 грн. Стягнення здійснюється за період з 04 січня 2017 року по 03 січня 2020 року (а. с. 12).

Постановою приватного виконавця ВОХО Бабенко Д.А. від 11 серпня 2020 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого напису (а.с.7-8).

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 18 ЦК України).

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

У частині 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до абзацу 7 частини 1 статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

У постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 зроблено висновок, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що: «згідно із частиною 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина 2 статті 35 зазначеного Закону).

Отже, за змістом частини 1 статті 33 та частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина 3 зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов`язання обґрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов`язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована ним в загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. У разі направлення іпотекодержателем іпотекодавцю вимоги про усунення порушення основного зобов`язання відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» з одночасним повідомленням про обраний спосіб задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про іпотеку» (одним документом) слід виходити з пріоритету дотримання саме частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 , зазначає щодо неповідомлення її як іпотекодателя про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 .

Між тим, матеріали справи не містять даних щодо направлення позивачці відповідного повідомлення про усунення порушень. В суді першої інстанції Банк, заперечуючи проти позову зазначав щодо дотримання ним вимог чинного законодавства, проте докази направлення вказаного повідомлення ним долучено не було.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 23 травня 2024 року було витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О. В. належним чином засвідчену копію нотаріального діловодства по вчиненню виконавчого напису № 2011 від 23 липня 2020 року про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Копію цієї ухвали для відома направлено АТ «ОКСІ Банк».

Проте витребувані докази, зокрема належні та допустимі докази щодо дотримання іпотекодержателем приписів частини 1 статті 35 Закону України «Про іпотеку» суду надано не було.

За таких обставин судова колегія вважає, що висновки суду про дотримання Банком процедури позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасними.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову ОСОБА_1 .

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Позивачкою за подання апеляційної скарги сплачено 1640,40 грн судового збору (а.с. 153).

Зважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, вказані витрати підлягають стягненню з відповідача.

Оскільки при зверненні до суду з позовом позивачка не сплатила судовий збір, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 06 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ОКСІ Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольга Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від № 2011, вчинений 23 липня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольгою Вікторівною про звернення стягнення на нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Акціонерне товариство «ОКСІ Банк» (м. Львів, вул. Газова, буд. 17, код ЄДРПОУ код 09306278) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн 40 коп. судового збору.

Стягнути з Акціонерне товариство «ОКСІ Банк» (м. Львів, вул. Газова, буд. 17, код ЄДРПОУ код 09306278) на користь держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 18 червня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина