Справа № 536/1664/23
Провадження № 2/536/131/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судових засідань Бегми С.А., за участю представника позивача адвоката Малеки І.В., представника відповідача адвоката Давиденко К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 165 000 грн., сплачених за Попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, посвідченим 29 червня 2022 року приватним нотарісуом Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїною Н.О., на підтвердження наміру укласти Основний договір та в забезпечення його виконання як повну ціну Основного договору або як суму авансу; 39211, 33 грн. У відшкодування збитків (матеріальних втрат, завданих знеціненням національної грошової одиниці порівняно з іноземною валютою доларом США від девальвації гривні) за період з 29 червня 2022 року по 08 серпня 2023 року; 330 000 грн. у відшкодування визначених договором штрафних санкцій за невиконання продавцем зобов`язання за Попереднім договором. Окрім того, просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Свої вимоги позивачка мотивувала наступним. Так, 29 червня 2022 року між нею та ОСОБА_2 було укладено Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 . Зазначений вище договір було посвідчено нотаріально. Предметом Попереднього договору було зобов`язання сторін у строк до 29 червня 2023 року укласти Основний договір договір купівлі-продажу належного відповідачу ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями. У день укладання Попереднього договору ОСОБА_1 , як покупець, виконала своє зобов`язання та сплатила продавцю ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 165 000 грн., тобто повністю ціну основного договору. Проте ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за попереднім договором до 29 червня 2023 року так і не виконав не усунув недоліків, які перешкоджали укладенню основного договору. Як вказала позивачка, на неодноразові її звернення до відповідача з`явитись до нотаріуса та укласти Основний договір купівлі-продажу останній ухилявся, а тому вона вимушена звернутись до суду.

Оскільки Попереднім договором передбачено обов`язок відповідача, як продавця, у разі ухилення без поважних причин від укладення основного договору, повернути позивачу, як покупцю, сплачені нею грошові кошти в сумі 165 000 грн., а також 330 000 грн. штрафу, то позивачка просила суд стягнути зазначені суми з відповідача на її користь.

Окрім того, позивачка ствердила, що вона зазнала матеріальних втрат (збитків), зокрема через знецінення національної грошової одиниці порівняно з іноземною валютою доларом США, у якій вона зберігала грошові кошти до їх передачі відповідачу за умовами Попереднього договору. За розрахунками ОСОБА_1 , її збитки через девальвацію гривні на 29 червня 2023 року, а також на 08 серпня 2023 року склали 39211, 33 грн. З урахуванням викладеного, просила також стягнути з відповідача на її користь вказану вище суму матеріальних збитків.

Одночасно з поданням позову до суду позивачем ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову.

11 серпня 2023 року ухвалою суду застосовано заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , а саме, накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 із забороною ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії та/або правочини, направлені на реалізацію, відчуження, передачу третім особам щодо вказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

21 серпня 2024 року ухвалою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

04 січня 2024 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїну Н.О.

05 лютого 2024 року ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

25 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача ОСОБА_2 , де представник позивача повідомила суд про намір сторін укласти мирову угоду та мирно врегулювати виниклий спір.

Щодо пропуску строку на подачу відзиву, представник вказала, що про наявність справи у провадженні суду відповідач дізнався у березні 2024 року за допомогою Єдиного порталу державних послуг «Дія» та тоді ж звернувся до адвоката для надання правничої допомоги. 26 березня 2024 року адвокат у приміщенні суду ознайомилась з матеріалами цивільної справи. З урахуванням викладеного, строк на подачу відзиву пропущений з поважних причин, а тому просить його поновити.

Щодо суті спору, вказала, що відповідач мав намір продати позивачу свій будинок, що розташований по АДРЕСА_1 . Своїх намірів відповідач не змінив та не відмовляється від передачі будинку у власність позивачу, однак в силу складних життєвих обставин не встиг вирішити питання про закриття виконавчих проваджень, які були відкриті відносно нього та в рамках яких відносно відповідача внесено відомості до Реєстру боржників. Даним питанням заямався син відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який запевнив батька, що до червня 2023 року встигне закрити всі кредитні спори та виконавчі провадження будуть закриті. Однак, сина відповідача було мобілізовано до лав ЗСУ та з 05 травня 2023 року він перебував на військовій службі. При цьому він запевнив батька, що усе одно погасить наявні заборгованості. У подальшому зв`язок із сином було втрачено, що призвело відповідача до стресового стану, пріоритетним для нього були пошуки зниклого сина, а не укладення договору купівлі-продажу. У липні 2023 року відповідачу було вручено сповіщення про загибель сина під час виконання військового обов`язку. Цю ситуацію відповідач неодноразово пояснював позивачу та постійно підтверджував намір укласти договір купівлі-продажу, однак у визначені у договорі строки не встиг вирішити питання щодо закриття виконавчих проваджень. При цьому позивач вільно користувалася будинком, жодних перешкод у користуванні будинком відповідач їй не вчиняє. Також представник вказала, що відповідач не має можливості погасити борги у короткі терміни, у квітні 2024 року ним спрямовано до суду позовні заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчих написів нотаріуса. При цьому, якщо позивач не має наміру укладати договір, то відповідач готовий відшкодувати грошові кошти в сумі 165 000 грн., а також витрати, понесені на правничу допомогу.

Щодо позовної вимоги про відшкодування збитків у сумі 39211, 33 грн., то вказала, що відшкодування збитків є однією із форм чи заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною у силу правил статті 22 ЦК України. Однак, позивачем заявлена вимога про стягнення 330 000 грн. штрафу. Тому захист порушеного права здійснено шляхом стягнення передбаченого договором штрафу, а тому вимога про відшкодування збитків заявлена безпідставно.

28 жовтня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, де просила суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0, 2348 га по АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії та/або правочини, направлені на реалізацію, відчуження, передачу третім особам, в заставу щодо вказаної вище земельної ділянки.

29 жовтня 2024 року ухвалою суду в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Представник позивача адвокат Малека І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила суд позов повністю задовольнити. Окрім того вказала, що відповідач ОСОБА_2 , маючи з 2021 року грошові зобов`язання перед різними кредиторами, у 2022 році прийняв рішення про продаж належного йому будинку з господарськими будівлями. Вже у нотаріуса, коли позивач та відповідач намагались укласти договір купівлі-продажу, стало відомо, що укладення договору купівлі-продажу є неможливим по причині наявності обтяжень нерухомості через наявні грошові зобов`язання та відкриті виконавчі провадження. За таких обставин, ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 укласти Попередній договір з повною оплатою Основного договору задля того, щоб в термін до одного року погасити грошові зобов`язання а закрити виконавчі провадження за рахунок таких коштів, на що позивачка погодилась та передала йому грошові кошти в сумі 165 000 грн. При цьому вживати дії щодо усунення перешкод для укладення Основного договору, відповідач почав вживати лише у квітні 2024 року, на той момент коли в суді на розгляді перебуває дана справа за наслідками невиконання Попереднього договору. За таких обставин, вважає, що невиконання відповідачем Попереднього договору або ухилення від укладення Основного договору, носила навмисний характер.

Представник відповідача адвокат Давиденко К.С. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Окрім того вказала, що позивачка сама свідомо ухиляється від укладення мирової угоди по справі, хоча вільно користується житловим будинком та господарськими будівлями, відповідач не чинить їй жодних перешкод щодо цього. Окрім того, щодо вимоги про стягнення грошових коштів в сумі 39 211, 33 грн. в рахунок відшкодування збитків, вказала, що такі вимоги є безпідставними з підстав їх недоведеності. Так, позивачкою не доведено, що грошові кошти до передачі ОСОБА_2 вона зберігала саме в доларах США. Окрім того, законом передбачено виключно можливість стягнення інфляційних втрат, які не заявлялись позивачкою.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїна Н.О. була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилась, направивши на адресу суду клопотання про розгляд справи ебез її участі.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_5 , всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як достовірно встановлено судом, 29 червня 2022 року між ОСОБА_2 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено Попередній договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, який посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїною Н.О., зареєстровано в реєстрі за № 739 (далі Попередній договір).

Предметом вказаного вище Попереднього договору є зобов`язання сторін у строк до 29 червня 2023 року укласти договір купівлі-продажу (Основний договір) належного ОСОБА_2 житлового будинку з господарскими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який розташовується на зельній ділянці комунальної власності, площею 0, 2348 га, кадастровий номер 2:02:003:0147.

Згідно пункту 2.1 Попереднього договору продавець зобов`язується строком до 29 червня 2023 року укласти з покупцем договір купівлі-продажу належного ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.3 Попереднього договору передбачено, що на підтвердження наміру укласти Основний договір та в забезпечення його виконання, покупець в день уладення цього договору сплатила продавцю повністю ціну основного договору, а саме 165 000 грн.

Згідно пункту 2.4 Попереднього договору продавець зобов`язаний не пізніше, ніж за 10 календарних днів до дати укладення Основного договору повідомити покупця про дату та час укладання, шляхом направлення на адресу проживання покупця, за допомогою засобів зв`язку, нотаріально засвідченої заяви з повідомленням про вручення, з врахуванням строку, необхідного для доставки кореспонденції, або передати заяву особисто, під підпис покупця; на момент укладення Основного договору підготувати усі документи, необхідні для посвідчення правочину: документи, що підтверджують право власності, технічну документацію на земельну ділянку, нормативну, експертні оцінки тощо. Не усунення продавцем недоліків в документах, що перешкоджають укладенню Основного договору, вважається ухиленням продавцявід виконання зобов`язань, передбачених пунктом 1.1 цього договору.

Пунктом 2.5 Попереднього договору передбачено, що невиконання умов, передбачених пунктом 2.4 цього договору, вважається ухиленням продавця від укладення Основго договору і тягне застосування наслідків, передбачених пунктом 3.1 цього договору.

У свою чергу, пунктом 3.1 Попереднього договору передбачено, що у разі, якщо покупець необгрунтовано, без поважних причин ухиляється від укладення Основного договору, він повинен строком до 29 червня 2023 року повернути покупцю грошові кошти в розмірі 165 000 грн., які отримані за цим договором, та сплатити штраф за невиконання зобов`язання за цим договором в розмірі 330 000 грн.

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 303846458 від 29 червня 2022 року, приватним нотаріусом Ільїною Н.О. було внесено запис про заборону на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 - на період дії Попереднього договору.

Згідно Інформації з Державного реєстру реових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за № 340704170, від 27 липня 2023 року, за ОСОБА_2 на праві власності зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами статті 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом частини 1 статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 635 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до положень частини 5 статті 635 Цивільного кодексу України будь-які платежі на підтвердження зобов`язання за попереднім договором щодо купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості, а також встановлення інших фінансових зобов`язань сторін, крім штрафних санкцій, за попереднім договором купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва або майбутнього об`єкта нерухомості не допускаються.

За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 17 листопада 2021 року по справі № 172/1159/20, тлумачення положень частини першої статті 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що за допомогою неустойки (штрафу, пені) допускається забезпечуватися виконання значної кількості зобов`язань. Зокрема, неустойка може забезпечувати виконання: договірних зобов`язань, що традиційно для цивільного обороту, оскільки в більшості випадків саме в договорі його сторони встановлюють неустойку (штраф або пеню). Причому це може відбуватися як під час укладення договору для забезпечення виконання зобов`язання, так і після, але до виконання тих зобов`язань, які виникли на його підставі. Не виключається забезпечення зобов`язань, які виникли на підставі організаційного договору (зокрема, попереднього); недоговірних зобов`язань, що не характерно, проте положеннями статті 549 ЦК не виключається; позитивних та негативних зобов`язань. Як правило, неустойка встановлюється для забезпечення позитивних зобов`язань, які передбачають вчинення певних дій (передача речі, сплата грошовитих коштів та ін.). Сутність негативних зобов`язань полягає в тому, що предметом виконання є утримання від дій, і зобов`язання виконується протягом усього часу його існування. Негативні зобов`язання можуть бути забезпечені тільки за допомогою штрафу, адже після порушення такого зобов`язання необхідність стимулювати його виконання шляхом нарахування пені, як це може мати місце при позитивних зобов`язаннях, не призведе до очікуваного результату, тобто його виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (абзац перший частини другої статті 551 ЦК України).

У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що у разі встановлення судом факту порушення відповідачем попереднього договору, позивач має право на стягнення штрафу на підставі такого попереднього договору.

Як достовірно встановлено судом, сторонами Попереднього договору - ОСОБА_1 як покупцем, та ОСОБА_2 як продавцем, не було укладено Основного договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , у строк, що передбачений Попереднім договором, а саме до 29 червня 2023 року.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні і даний факт не заперечується відповідачем, дії щодо усунення перешкод до укладання Основного договору, а саме, вчинення дій щодо погашення заборгованостей перед третіми особами, закриття виконавчих проваджень, які відкриті через наявність грошових зобов`язань відповідача ОСОБА_2 перед третіми особами, останній розпочав вчиняти з квітня 2024 року, тобто після проходження близько 8 місяців після звернення позивачки з позовом, який розглядається у даному судовому провадженні.

Так, як вбачається з Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 19 квітня 2024 року щодо ОСОБА_2 (а.с. 166-167), відносно останнього чинними були чотири записи до Єдиного реєстру боржників за виконавчими провадженнями № 66626824, № 66629190, 66612501, 67082980 про стягнення грошових коштів.

Згідно з Інформації з Єдиного реєстру боржників станом на 28 серпня 2024 року щодо ОСОБА_2 (а.с. 168), відносно останнього чинним був один запис за виконавчим провадженням № 66626824 про стягнення грошових коштів.

Будь-яких доказів поважності причин невиконання свого зобов`язання, передбаченого пунктом 2.4 Попереднього договору щодо усунення у передбачений договором строк, тобто до 29 червня 2023 року, обставин, які перешкоджали укладенню основного договору, відповідач ОСОБА_2 не надав.

При цьому, посилання представника відповідача на ухилення позивачкою від укладення мирової угоди по даній справі, суд вважає неспроможними, оскільки це є правом, а не обов`язком позивача, а неодноразові спроби сторін укласти мирову угоду у даному спорі (про що свідчить неодноразове подання сторонами проектів мирової угоди) навпаки свідчать про наміри позивача щодо мирного врегулювання спору.

Щодо посилання представника відповідача на тяжкі життєві обставини, які склались у відповідача у зв`язку із загибеллю сина - ОСОБА_6 при виконанні військового обов`язку, суд зазначає наступне.

Так, із наданих представником відповідача доказів, а саме, копій свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , довідки Військової частини НОМЕР_2 від 13 травня 2023 року, сповіщення сім`ї № 10/7739, довідки від 09 жовтня 2023 року № 3301/3 (а.с. 132-136), вбачається, що син відповідача по справі ОСОБА_6 з 05 травня 2023 року перебував на військовій службі, а ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув при виконанні військового обов`язку, беручи участьв обороні держави та стримуванні збройної агресії російської федерації.

Отже складні життєві обставини, пов`язані із загибеллю сина настали у відповідача у липні 2023 року, вже після закінчення строку виконання взятого ним на себе зобов`язання щодо укладання договору купівлі-продажу будинку з господарськими будівлями з ОСОБА_1 та ніяк не могли впливати на виконання взятого за договором зобов`язання.

Оскільки жодних доказів щодо поважності чи небереборності причин та обставин невиконання свого зобов`язання за попереднім договором щодо усунення причин та умов, які перешкоджали укладенню основного договору у строк до 29 червня 2023 року стороною відповідача не надано, таке невиконання за умовами укладеного сторонами Попереднього договору (п. 2.5) кваліфікується як ухилення продавця від укладання Основного договору та тягне за собою застосування наслідків, передбачених пунктом 3.1 Попереднього договору, а саме, повернення покупцю грошових кошів у розмірі 165 000 грн. та сплату штрафу в розмірі 330 000 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 у частині щодо стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 165 000 грн., які були передані ОСОБА_2 на підтвердження наміру укласти основний договір, а також суми штрафу в розмірі 330 000 грн. за невиконання зобов`язання, яка була погоджена сторонами при укладанні Попереднього договору.

Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь 39 211, 33 грн. в рахунок відшкодування збитків, завданих знеціненням національної грошової одиниці порівняно з іноземною валютою доларом США, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 на обгрунтування вказаної позовної вимоги посилалась на той факт, що вона зберігала свої грошові заощадження в іноземній валюті доларах США, а для виконання свого зобов`язання щодо сплати відповідачу грошових коштів в сумі 165 000 грн. за Попереднім договором позивачка здійснила обмін своїх грошових коштів з іноземної валюти в національну.

Однак, як сам факт зберігання заощаджень позивачкою в іноземній валюті, так і вид іноземної валюти (як ствердила позивачка долар США), зі зміною курсу якої ОСОБА_1 пов`язує завдані їй збитки, є виключно твердженнями останньої та не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами, а в силу статті 81 ЦПК України, доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в цій частині у зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

Одночасно, суд зауважує, що позивачкою вимога про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням індексу інфляції у порядку частини 2 статті 625 ЦК України не заявлялась.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 судом задовольняються частково, з відповідача на її користь слід стягнути суму судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а також суму судового збору, сплачену при подачі заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 76, 77, 80, 81, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 165 000 (сто шістдесят п`ять тисяч) грн., сплачені за попереднім договором купівлі-продажу від 29 червня 2022 року, а також штраф за невиконання зобов`язання за попереднім договором від 19 червня 2022 року в сумі 330 000 (триста тридцять тисяч) грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 4950 грн., а також судовий збір, сплачений при подачі заяви про забезпечення позову в сумі 536, 80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїна Наталія Олексіївна, юридична адреса: м.Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, будинок 37/18.

Повне рішення суду складено 11 листопада 2024 року.

СуддяЖ. О. Баранська