Справа № 164/923/24
п/с 2/164/515/2024

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 листопада 2024 року Маневицький районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Ониска Р.В.,
при секретарі Наумик Н.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, про позбавлення батьківський прав, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, про позбавлення батьківський прав. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що 14 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 40, що підтверджується заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вини мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 21 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 98. Спільне життя з відповідачем не склалося і заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 на користь матері дитини ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 28 лютого 2018 року. Заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року змінено розмір аліментів визначений рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , на користь матері дитини ОСОБА_5 у розмірі всіх вдів доходу. З вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 одна виховувала доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 02 березня 2024 року, після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , виховують та утримують доньку ОСОБА_7 разом з чоловіком. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу по цей час, здоров`ям доньки ОСОБА_7 не цікавиться, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 не виплачує. Станом на серпень 2021 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки становила 32 534 гривні 10 коп. В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 зверталася до Коківської селищної ради Маневицького району Волинської області з заявою про надання висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 19 серпня 2021 року було прийнято рішення визнати недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рекомендовано ОСОБА_3 взяти на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості аліментів на утримання доньки та звернутись за встановленням графіку побачень з дочкою ОСОБА_4 до органу опіки і піклування за місцем проживання дитини. 13 вересня 2021 року Колківська селищна рада Луцького району Волинської області надала позивачу ОСОБА_1 рішення виконавчого комітету селищної ради від 31.08.2021 року № 113 «Про затвердження висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав», сам витяг та витяг з протоколу №7 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19 серпня 2021 року. ОСОБА_3 після присутності на засіданні комісії з питань захисту прав дитини рекомендації комісії проігнорував і по цей час здоров`ям доньки ОСОБА_7 не цікавиться, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 не виплачує. Станом на 26 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки становить 67 485 гривні 10 коп. В серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 повторно звернулася до Колківської селищної ради Луцького району Волинської області про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав колишнього чоловіка. На звернення позивача ОСОБА_1 Колківська селищна рада Луцького району Волинської області за №1043/06-16/2-22 від 10.08.2022 р. надала відповідь в якій зазначила, що питання виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 буде розглянуто на засідання комісії з захисту прав дитини в серпні 2022 року. Висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав буде надано суду на його вимогу. Рекомендовано по питанню позбавлення колишнього чоловіка батьківських прав звернутись до суду. Будь-яких перешкод для виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, позивач ОСОБА_1 не чинила. Зокрема, неодноразово при телефонних розмовах пропонувала йому спілкуватися з донькою, купувати їй одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у її вихованні та утриманні. Але цього робити він не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини не дбає про її інтереси. Від поведінки відповідача створюються умови які в подальшому зашкодять інтересам доньки, коли вона подорослішає і не матиме можливості належним чином виховуватись та навчатись.
Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення батьком від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просила позов задовольнити та не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Підтвердила зазначене в позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності та не подавав клопотань про відкладення судового розгляду та відзиву на позовну заяву, а тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого не заперечила позивач.
Представник Виконавчого комітету Колківської селищної ради Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явився подав до суду клопотання про розгляд даної справи без його участі, щодо ухвалення рішення покладається на розсуд суду.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали що вони являються відповідно сусідкою та дідусем малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Її біологічного батька не бачили з 2016 року. Їм відомо, що батько ОСОБА_3 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини не приймає.
Дослідивши та оцінивши в сукупності докази, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 14 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 40, що підтверджується заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу вини мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 21 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 98. Спільне життя між подружжям не склалося і заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року шлюб було розірвано.
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 на користь матері дитини ОСОБА_5 у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 28 лютого 2018 року.

Заочним рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року змінено розмір аліментів визначений рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2018 року та стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , на користь матері дитини ОСОБА_5 у розмірі всіх вдів доходу.

З вересня 2016 року позивач ОСОБА_1 одна виховувала доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з 02 березня 2024 року, після укладення шлюбу з ОСОБА_6 , виховують та утримують доньку ОСОБА_7 разом з чоловіком. ОСОБА_3 після розірвання шлюбу по цей час, здоров`ям доньки ОСОБА_7 не цікавиться, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 не виплачує. В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 зверталася до Коківської селищної ради Маневицького району Волинської області з заявою про надання висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . На засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 19 серпня 2021 року було прийнято рішення визнати недоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та рекомендовано ОСОБА_3 взяти на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості аліментів на утримання доньки та звернутись за встановленням графіку побачень з дочкою ОСОБА_4 до органу опіки і піклування за місцем проживання дитини. ОСОБА_3 після присутності на засіданні комісії з питань захисту прав дитини рекомендації комісії проігнорував і по цей час здоров`ям доньки ОСОБА_7 не цікавиться, участі в її вихованні та утриманні не приймає. Аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 не виплачує.

Станом на 26 лютого 2024 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання доньки становить 67 485 гривні 10 коп.

Будь-яких перешкод для виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, позивач ОСОБА_1 не чинила. Зокрема, неодноразово при телефонних розмовах пропонувала йому спілкуватися з донькою, купувати їй одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори в школі, брати іншу участь у її вихованні та утриманні. Але цього робити він не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Він зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини не дбає про її інтереси. Від поведінки відповідача створюються умови які в подальшому зашкодять інтересам доньки, коли вона подорослішає і не матиме можливості належним чином виховуватись та навчатись.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком ОСОБА_3 , свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

ЄСПЛ у рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України» (заява № 2091/13), установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час судового розгляду встановлено, що Відповідач ОСОБА_3 , як батько малолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухиляється від виконання основних обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, які встановлені в ст. 164 СК України, а саме: не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан.

У частині 5, 6 статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На переконання суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 є достатньо обгрунтованим, не суперечить інтересам дитини, а навпаки захищає інтреси дітини від недопустимих дій батька, які виразились в байдужому ставленні до своєї дитини.

З огляду на вказане у сукупності, зважаючи на зазначені докази, суд прийшов до висновку про те, що в ході судового розгляду справи встановлено, що Відповідач ухиляється від утримання та виховання малолітньої дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Суд звертає увагу, що після усунення обставин, які були підставою для позбавлення батьківських прав, Відповідач не позбавлений можливості звернутися у встановленому законом порядку з вимогами про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12,81,89, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Виконавчий комітет Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, про позбавлення батьківський прав - задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 - позбавити батьківських прав стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місце проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері - ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_2

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте Маневицьким районним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Колківської селищної ради Луцького району Волинської області, місцезнаходження: 44661, смт. Колки, вул. Грушевського, б. 42, Луцького району Волинської області, код ЄДРПОУ не відомий.

Повний текст судового рішення складено 13 листопада 2024 року.

Суддя Маневицького районного суду

Волинської області Ониско Р.В.