Справа № 939/2449/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 червня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.

за участі секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 червня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 було укладено угоду № С22.196.73137 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. За умовами даної угоди відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, з максимальним розміром ліміту 200 000 грн, на момент укладення угоди ліміт доступний відповідачу становив 8 000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами становила 24% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок і надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн строком до 23 червня 2021 року. З огляду на неналежне виконання умов вказаної угоди заборгованість відповідача станом на 03 грудня 2020 року становить 26 311,52 грн, яка складається із: 8 100,00 грн заборгованість за основним боргом, 18 211,52 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 12/90, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги за договором № С22.196.73137 від 23 червня 2017 року, укладеного між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 . В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, що складають 968,67 грн заборгованість за 3% річних за користування кредитом, 3 744,60 грн заборгованість за інфляційними втратами. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 31 024,79 грн, яка складається із: 8 100,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 211,52 грн заборгованість за відсотками, 968,67 грн 3% річних за користування кредитом, 3 744,60 грн інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 30 листопада 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

За ухвалою суду від 18 січня 2024 року ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Представник позивача ТОВ «ФК «Профіт Капітал» - Григорик В.А. позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 23 червня 2017 року між ПАТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 укладено угоду № С22.196.73137 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої відповідач отримав кредит, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії, з максимальним розміром ліміту 200 000 грн, зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 24% річних (а.с. 4-9, 10, 17-19).

Відповідач умови зазначеної угоди належним чином не виконував і станом на 03 грудня 2020 року його заборгованість, згідно розрахунку АТ «Ідея Банк», становить 26 311,52 грн та складається з: 8 100,00 грн заборгованість за основним боргом, 18 211,52 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками (а.с. 11).

03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, за умовами якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № С22.196.73137 від 23 червня 2017 року (а.с. 20-22, 23-25, 26, 27).

У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору № С22.196.73137 від 23 червня 2017 року, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося до ОСОБА_1 з досудовою вимогою Вих. № 2012/2023 від 13 липня 2023 року щодо дострокового стягнення заборгованості в розмірі 26 311,52 грн (а.с. 13-14, 15, 16).

Проте, як убачається із позовної заяви, така вимога відповідачем проігнорована.

З огляду на вказані обставини, відповідно до ст. 625 ЦПК України, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» здійснило нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 03 грудня 2020 року по 23 лютого 2022 року, загальна сума яких, згідно розрахунку позивача, становить 4 713,27 грн і складається з: 968,67 грн 3% річних, 3 744,60 грн інфляційні втрати (а.с. 12).

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 31 024,79 грн, яка складається із: 8 100,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 211,52 грн заборгованість за відсотками, 968,67 грн 3% річних за користування кредитом, 3 744,60 грн інфляційні втрати.

Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки він не спростований відповідачем.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Вказане також підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, висловленій у постанові від 19 жовтня 2016 року в справі № 6-2129цс16.

Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку та жодних заперечень щодо позову суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, стягнути з нього на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованість у розмірі 31 024,79 грн, яка складається із: 8 100,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 18 211,52 грн заборгованість за відсотками, 968,67 грн 3% річних за користування кредитом, 3 744,60 грн інфляційні втрати.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору № 28092021-1 про надання правової допомоги від 28 вересня 2021 року, додаткової угоди № 6 до вказаного договору від 12 червня 2023 року, акту № 16 прийому-передачі реєстру боржників від 12 червня 2023 року, акту № 1 прийому-передачі правової допомоги від 11 вересня 2023 року, наказу (розпорядження) № ПД000000002 від 13 серпня 2021 року та платіжної інструкції в національній валюті від 14 вересня 2023 року № 265, згідно яких витрати понесені позивачем на правничу допомогу складають 7 000,00 гривень (а.с. 28-37, 41).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000,00 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 3 000,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 гривні.

Керуючись ст. 512, 514, 610-612, 625, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (, 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, рахунок IBAN № НОМЕР_2 в АТ «Універсал Банк», код банку 322001) заборгованість за угодою № С22.196.73137 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 23 червня 2017 року в розмірі 31 024 (тридцять одна тисяча двадцять чотири) гривні 79 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

В іншій частині в позові відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 19 червня 2024 року.

СуддяМ.Герасименко