РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ДОДАТКОВЕ)

11 листопада 2024 року, місто Звягель Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

(Справа № 285/4417/24, провадження у справі № 2-др/285/23/24)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала вищезазначена справа.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 24 жовтня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Проте під час проголошення рішення суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правову допомогу.

29 жовтня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача про постановлення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" судових витрат в розмірі 10500 грн.

На підтвердження понесених позивачем ТОВ "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" витрат на правничу допомогу представник позивача разом із заявою про постановлення додаткового рішення надав суду довіреність, акт про отримання правової допомоги та платіжну інструкцію на суму 10500 грн.

Відповідач надала заяву про розгляд питання про винесення додаткового рішення без її участі, просить зменшити розмір витрат на правову допомогу у зв`язку зі скрутним матеріальним станом, оскільки має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення по справі із наступних підстав.

Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Верховний Суд у своїй постанові № 808/1849/18 від 14.07.2021 року зазначив, що відповідно до конкретної та послідовної практики Верховного Суду, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд враховує, що рішенням суду позовні вимоги задоволено частково (позивачем заявлено позов про стягнення заборгованості в сумі 20800 грн., однак судом стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість в сумі 6400 грн.), скрутний майновий стан відповідачки, яка має на своєму утриманні троє малолітніх дітей, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ТОВ "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" та стягує з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі.

Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7) витрати на професійну правову допомогу в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 11.11.2024 року.

Головуючий