Справа № 703/4314/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Смілянської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

установив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області з позовом про визначення додаткового строку терміном 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позову зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла помер ОСОБА_3 .

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

Спадщину після ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_4 . В порядку ч.3 ст.1268 ЦК України як спадкоємець 1 черги за законом, що на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем та не заявив про відмову від неї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Позивачі стверджують, що вони доглядали за ОСОБА_4 , забезпечували її всім необхідним, а вона склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В., яким все своє майно їм. Однак, про наявність заповіту вони обізнані не були, оскільки після його складення заповідач їм не повідомляв про це, а через початок війни в Україні та введення воєнного стану вони були змушені докладати додаткових зусиль для рятування своїх життів та життів своїх сімей, для чого довелось евакуюватись до інших областей, а ОСОБА_2 була змушена виїхати із сім`єю за кордон до м. Клайпеда Республіки Литва, в результаті чого вони втратили зв`язок із спадкодавцем.

Лише на початку літа 2024 року позивач ОСОБА_1 дізналась про наявність заповіту, коли випадково знайшла його серед інших документів у спадковому будинку. Вона одразу повідомила ОСОБА_2 , яка одразу прибула до України та вони, за відсутності інших спадкоємців, звернулись до нотаріуса, яка роз`яснила їм про неможливість видачі свідоцтв на спадкове майно у зв`язку із відсутністю заяв про прийняття спадщини, поданих протягом встановленого строку.

Оскільки їм не було відомо про наявність заповіту, відповідно, вони не звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Так як іншим чином прийняти спадщину вони не мають можливості, то змушені звернутись до суду з наведеним позовом.

26 серпня 2024 року до суду надійшов відзив, у якому Смілянська міська рада зазначила, що під час дослідження питання щодо визначення відповідачів у даній справі нею було встановлено, що у спадкодавця ОСОБА_4 є родичі першого ступеня споріднення, а саме дочка ОСОБА_5 та дочка ОСОБА_6 . Оскільки позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права інших спадкоємців, які прийняли спадщину. І лише за відсутності таких відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому, відповідач просить розглянути питання чи є Смілянська міська рада належним відповідачем. Крім того, міська рада просила врахувати, що у позовній заяві позивачі вказують на ряд обставин та фактів, які не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, щодо догляду спадкодавця, вимушеності у евакую ванні та ін.

Ухвалою від 08 серпня 2024 року суд відкрив провадження у справі та постановив її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 01 жовтня 2024 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду.

В судове засідання сторони не з`явились.

Представник позивачів адвокат Дем`яненко О.А. подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив судовий розгляд провести без участі представника міської ради.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Факт належності померлому вказаного нерухомого майна підтверджується наявним в матеріалах справи договором купівлі-продажу, посвідченим 20 вересня 1974 року нотаріусом Смілянської державної нотаріальної контори Колядою О.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 4562.

За повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 21 серпня 2024 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини/відмову від прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа в цій нотаріальній конторі не заводилась.

Судом досліджено інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №77975313 від 13.08.2024 та встановлено, що інформація про наявність відкритих спадкових справ після ОСОБА_3 відсутня.

Водночас, згідно з довідкою Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 липня 2024 року на момент смерті померлий ОСОБА_3 був зареєстрований з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи, у тому числі малолітні та неповнолітні діти, за даною адресою не зареєстровані.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 04 червня 2024 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 06 лютого 1954 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_4 як спадкоємець за законом 1 черги не подала заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , вона в силу ч.1 ст.1269 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно з ним проживала.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сміла Черкаської області.

Заповітом, посвідченим 27 березня 2018 року приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. та зареєстрованим в реєстрі за №352, ОСОБА_4 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з повідомленням Смілянської державної нотаріальної контори від 20 вересня 2024 року та відомостями з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №78429985 від 20 вересня 2024 року вказаний заповіт є чинним.

З повідомлення Смілянської державної нотаріальної контори від 21 серпня 2024 року встановлено, що із заявами про прийняття/відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_4 ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась.

Судом оглянуто інформаційну довідку зі Спадкового реєстру №77975354 від 13.08.2024 та встановлено, що інформація про наявність відкритих спадкових справ після ОСОБА_4 відсутня.

Як вбачається з довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 липня 2024 року на момент смерті померла ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи, у тому числі малолітні та неповнолітні діти, за даною адресою не зареєстровані.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадщину, за загальними правилами про спадкування виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з часу її відкриття, і закон пов`язує набуття права на спадкування спадкоємцем, який постійно із спадкодавцем не проживав із поданням нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 08.09.2021 року в справі №631/970/17 (провадження №61-12984св20) зазначено, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Як встановлено з матеріалів справи позивачі не звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_4 , як і не звертались і із заявами про відмову від прийняття спадщини.

Таким чином, вони не вчинили дії, що свідчать про їх намір прийняти спадщину.

Водночас, позивачі просять встановити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 з тих підстав, що вони не знали про наявність заповіту на його користь.

Суд зазначає, що факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

В законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи.

Однак, у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця, який не відноситься до спадкоємців першої черги, про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постановах від 29 червня 2021 року у справі № 671/308/20 та від 15 вересня 2022 року по справі № 341/2260/21 дійшов висновку, що у випадку, якби позивач не був спадкоємцем першої черги, він дійсно не мав би підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки не дізнався би про існування заповіту, і така обставина могла бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи із існуванням заповіту вказано також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23 та у постановах Верховного Суду: від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19 (провадження № 61-17072св20), від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18 (провадження № 61-195св21), від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19 (провадження № 61-18000св20), від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19 (провадження № 61-9552св21).

Таким чином необізнаність спадкоємця, який не відносить до спадкоємців першої черги за законом, про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Додатково слід зазначити, що позивачі, дізнавшись влітку 2024 року про заповіт, складений на їх ім`я, у липні 2024 року звернулись до нотаріальної контори для реалізації своїх прав в частині спадкування, тобто особи без невиправданої затримки реалізувала своє право щодо прийняття спадщини після того, як довідалися про наявність відповідного спадкового розпорядження заповідача.

Однак, завідувачем Смілянської державної нотаріальної контори листами від 24 липня 2024 року було роз`яснено позивачем їх право звернення до суду для вирішення відповідних питань.

Суд також враховує, що доказів того, що нотаріусом було вжито заходів щодо повідомлення спадкоємців за заповітом про відкриття спадщини, матеріали справи не містять.

Враховуючи обставини справи, наявність заповіту на користь позивачів як єдиних спадкоємців, наведені позивачами причини пропуску строку для подання заяв про прийняття спадщини через необізнаність про наявність заповіту, складеного померлою ОСОБА_4 на їх ім`я, суд відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України дійшов висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову та визначення позивачам додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини.

Разом з тим, суд вважає, що такий строк слід визначити - два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. На думку суду, двох місяців достатньо для вчинення незначної за своєю суттю дії подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому, суд відхиляє посилання Смілянської міської ради на неналежність відповідача в межах наведеної справи з огляду на наступне.

У постанові Верховного Суду від 30 квітня 2020 року у справі № 352/382/18 зазначено, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Аналогічні висновки викладені зокрема у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц (провадження № 61-38046св18), від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц (провадження № 61-11977св19).

Обґрунтовуючи свої заперечення в частині неналежності відповідача, Смілянська міська рада посилалась на те, що у спадкодавця ОСОБА_4 є родичі першого ступеня споріднення. На підтвердження наведеного відповідач надав повідомлення Смілянського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 15 серпня 2024 року, згідно з яким родичами першого ступеня спорідненості ОСОБА_4 є дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Про те, незважаючи на викладене відповідачем не враховано, що хоча вказаних осіб законом і віднесено до першої черги спадкування за законом, однак обов`язковою умовою для надання їм статусу належного відповідача в межах наведеної справи повинен бути факт прийняття ними спадщини, що в ході розгляду справи судом встановлено не було.

Отже, відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності спадкоємців або неприйняття ними спадщини чи відмови від неї - територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, якою в даному випадку є Смілянська міська рада.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 263, 265, 268 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Смілянської міської ради Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволити частково.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяв про прийняття спадщини після ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Сміла Черкаської області, терміном 2 (два) місяці.

Перебіг додаткового строку для прийняття спадщини починається з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач Смілянська міська рада, адреса місця знаходження: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Незалежності, 37, .

Суддя І.Я. Биченко