УХВАЛА

17 червня 2024 року

м. Київ

справа № 757/15336/18-ц

провадження № 61-7931ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чекарьова Євгена Володимировича, на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У 2018 році ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив відшкодувати заподіяну йому майнову шкоду у розмірі 3 360 420,00 грн та моральну - 100 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, а ухвалою цього ж суду від 23 грудня 2020 року повернуто заявнику.

У травні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Чекарьова Є. В. , на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки відправлена до Верховного Суду 27 травня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права просить скасувати оскаржуване судове рішення, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частин першої та третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно із частиною третьою статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, в якому заявник вказує, що пропуск строку на касаційне оскарження судового рішення пов`язаний з тим, що копію оскаржуваної ухвали апеляційного суду ні заявник, ні його представник не отримували.

Учасник судового процесу, реалізуючи свої процесуальні права має вчиняти дії з дотриманням процесуальних строків звернення до суду, тобто добросовісно користуватися своїми правами з метою недопущення настання негативних наслідків для такого учасника справи, які зумовлять докладання додаткових зусиль, направлених на поновлення, пропущеного процесуального строку.

Клопотання ОСОБА_1 не містить жодних випадків, передбачених пунктами 1, 2 частини третьої статті 394 ЦПК України, а саме: подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Клопотання не містить доводів, що пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення допущено внаслідок виникнення обставин непереборної сили, при цьому суд враховує, що апеляційна скарга на рішення Печерського районного суду міста Києва від 30 січня 2020 року подана саме ОСОБА_1 , а отже заявник, реалізуючи добросовісно свої процесуальні права, мав цікавитися ініційованим ним апеляційним провадженням.

Верховний Суд зауважує, що клопотання не містить жодних обґрунтованих підстав, міркувань, доводів для поновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги на судове рішення апеляційного суду, після спливу більше трьох років з дня складення повного тексту судового рішення (ухвали).

ОСОБА_1 не наводить об`єктивних обставин, підтверджених доказами, такого тривалого пропуску строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, яка оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 грудня 2020 року, не вказує, які перешкоди були для отримання оскаржуваної ухвали апеляційного суду щодо ініційованого заявником апеляційного провадження.

Узагальнюючи наведене, вказані доводи не можуть свідчити про наявність обставин передбачених частиною третьою статті 394 ЦПК України, перелік яких є вичерпним, за умови яких строк на касаційне оскарження судового рішення може бути поновлено.

Разом з цим Верховний Суд зауважує, що наведені заявником у клопотанні обставини не є виключними обставинами відповідно до вимог частини третьої статті 394 ЦПК України.

Ураховуючи те, що касаційна скарга заявника подана після спливу більше ніж одного року з дня винесення ухвали Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року, а виключні випадки, передбачені частиною третьою статті 394 ЦПК України, для поновлення строку на касаційне оскарження заявником не наведено, не обґрунтовано та не підтверджено доказами, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чекарьова Євгена Володимировича, на ухвалу Київського апеляційного суду від 23 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян