Провадження № 2/204/4043/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши матеріали позовної заяви Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2024 року Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 із вимогами про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Приписами ст. 28 ЦПК України визначено підсудність справ за вибором позивача.

Так, зокрема ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Натомість, суд зазначає, що ст. 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Разом з цим, суд зауважує, що порядок визначення підсудності справ, коли зареєстроване місце проживання відповідача невідоме, визначений нормами ч. 9, ч. 10 ст. 28, ст. 29 ЦПК.

Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленого статтею 27 ЦПК України - процесуальний закон не передбачає.

Суд зазначає, що зі змісту позовної заяви вбачається, що основною позовною вимогою є позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки стосується саме невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

При цьому, вимога про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є похідною та випливає із позовних вимог про позбавлення батьківських прав та така вимога прямо встановлена нормою закону.

Так, приписами ч. 3 ст. 166 СК України визначено, що суд при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Таким чином, відсутні підстави для визначення підсудності позову про позбавлення батьківських прав цьому суду (за місцем фактичного знаходження позивача), - незалежно від того, чи окремо подається до суду даний позов чи він об`єднаний з іншою позовною вимогою. Процесуальний закон не передбачає можливості зміни територіальної підсудності позову (конкретно визначеної процесуальним законом) у разі об`єднання в одній позовній заяві декількох позовних вимог (позовів).

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи.

Таким чином, в даному випадку, підсудність справи має визначатись згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки.

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 883889 від 04 листопада 2024 року, відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Приписами ст. 32 ЦПК України визначено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги те, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної юрисдикції Берегівського районного суду Закарпатської області, отже даний позов не підсудний Красногвардійському районному суду м. Дніпропетровська. Оскільки даний позов не підсудний цьому суду, доходжу висновку про передання цього позову за територіальною юрисдикцією, в порядку ст. 31 ЦПК України, на розгляд Берегівському районному суду Закарпатської області.

На підставі викладеного та керуючись ст. 27, 31, 260, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Органу опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передати за підсудністю до Берегівського районного суду Закарпатської області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна