Провадження № 2/204/4039/24
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

05 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Приваліхіна А.І., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі матеріали спільної позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

30 жовтня 2024 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі спільним позовом до відповідача Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), із вимогою про зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що ВДВС Красногвардійського РУЮ у м. Дніпропетровська у межах виконавчого провадження ВП № 44112158 від 22 липня 2024 року, на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження було накладено обтяження, арешт на все нерухоме майно заявників. Згідно з указаною постановою було накладено арешт на все майно, що належить: ОСОБА_1 1989 р. н., РНОКПП НОМЕР_1 та, ОСОБА_2 , 1989 р. н., РНОКПП НОМЕР_2 . Вказано, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у реєстрі міститься запис про обтяження № 6420797 від 22 липня 2014 року, який здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 19279106 від 12 лютого 2015 року щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . Позивачі стверджують про те, що обтяження у вигляді арешту майна, яке належить заявникам на праві власності, створює перешкоди у здійснення права володіти, користуватися та розпоряджатися майном. При цьому, зазначають, що виконавче провадження, у межах якого було накладено арешт на спірну квартиру вже закінчене, а дана квартира була продана з аукціону. Тому, прохають суд зобов`язати відповідача зняти арешт із зазначеного нерухомого майна.

Ознайомившись із матеріалами позовної заяви, доходжу наступних висновків.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У п. 24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року №6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розд. VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб`єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) вчиняла відповідні дії, оскільки виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб`єктом оціночної діяльності.

У Постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 викладено правовий висновок про те, що такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки в такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, бо його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК. Отже, такий позов не підлягає розгляду в порядку позовного провадження,

Дослідивши матеріали позову, приймаючи до уваги те, що позивачі прохають зобов`язати відповідача зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який накладений в межах виконавчого провадження, то і питання щодо його зняття має вирішуватися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Отже, такі вимоги не можуть бути предметом розгляду у позовному провадженні, а відтак у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1ст. 186 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-5, 19, 48, 55, 186, 260, 268, 375-376, 435 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за спільною позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом п`ятнадцяти днів зо дня її підписання суддею або протягом п`ятнадцяти днів зо дня отримання її копії учасниками справи, якщо не буде оскаржена у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна