Провадження № 22-ц/802/689/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,

секретар Власюк О. С.,

з участю: представник позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» звернулося до суду з вказаним позовом на обґрунтування якого зазначило, що 08.08.2008 між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» було укладено Кредитний договір №29-Б/6-В, за яким позичальнику виданий кредит у розмірі 139 945,48 дол. США. Кредит надавався строком до 08.08.2030 р. тобто на 264 місяці.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 08.08.2008 між ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» було укладено Договір іпотеки, та 08.08.2008 між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» було укладено Договір поруки №29-Б/6-В, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання, у разі не виконання Позичальником умов Кредитного договору, повернути суму кредиту.

25.03.2010 Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі №2-8286/10 за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 1 274 167, 72 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700, 00 грн., витрати по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120, 00 грн.

30.04.2020 між ПАТ КБ Надра та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір №GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги. Рішення суду відповідачами не виконано, борг не сплачено. Тому позивач просив на підставі ч.2 ст. 265 ЦПКУкраїни стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» три проценти річних та інфляційні витрати в сумі 443 345,66 грн. (з яких: 3 % річних - 114 857,94 грн; інфляційні втрати - 328 487,72 грн.).

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що посилання суду першої інстанції щодо неможливості нарахування індексу інфляції на суму боргу, у зв`язку із тим, що Кредитний договір укладався в іноземній валюті - дол. США, є помилковими з огляду на те, що зобов`язання Відповідачів виникло на підставі рішення суду, яким сума боргу стягнута в національній валюті - гривня.

Також вказує , що ст. 625 ЦК України не пов`язує право кредитора на стягнення інфляційних втрат та отримання компенсації у вигляді 3 % річних за неналежне виконання зобов`язання, із наявністю чи відсутністю пред`явлених виконавчих листів про стягнення заборгованості до виконання. Оскільки рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором не виконано, вимоги товариства стосуються стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованих на суму боргу за останні три роки, які передували подачі позову, тобто в межах позовної давності, то відповідно вимоги є обґрунтованими та доведеними, такими, що відповідають нормам чинного законодавства України

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_3 спростовує доводи апеляційної скарги, зазначає, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору №29-5/6-В від 08.08.2008, є грошові кошти, виражені в іноземній валюті тому індексація у даному випадку застосуванню не підлягає. Також вказує, що виконавчий лист на примусове виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 у визначені строку не був пред`явлений до виконання, згідно з відомостями з Єдиного реєстру боржників у відповідачів відсутні борги та невиконані зобов`язання, а тому відсутні підстави для стягнення сум визначених ст. 625 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду повторно не з`явилась, судові виклики повідомлення, які надсилались апеляційним судом відповідачу, повертались з відміткою «за закінченням терміну зберігання», «неправильно зазначена адреса», у той час як згідно з витягом з Єдиного демографічного реєстру ОСОБА_4 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , за цією ж адресою їй надсилались судові виклики- повідомлення. З метою інформувати відповідачку про час і місце розгляду справи апеляційним судом опубліковано Судове оголошення, тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутності особи, яка не з`явилась.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

08.08.2008 між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк « НАДРА» було укладено Кредитний договір №29-Б/6-В, за яким позичальнику виданий кредит у розмірі 139 945,48 дол. США. Кредит надавався строком до 08.08.2030 р. тобто на 264 місяці.

08.08.2008 між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» було укладено Договір поруки №29-Б/6-В, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання, у разі не виконання Позичальником умов Кредитного договору, повернути суму кредиту.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 у цивільній справі №2-8286/10 стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» суму боргу за кредитним договором №29-Б/6-В суму боргу 1274167,72 грн. понесені витрати по сплаті судовий збір у розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 гривень 00 копійок.

Рішення суду відповідачі не виконали, заборгованості за кредитним договором, визначеної рішенням суду,не сплатили.

30.04.2020 між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» укладено договір № GL3N217215_ПВ про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., зареєстрований в реєстрі за №2891, відповідно до якого ТОВ «ПРЕМІУМ ЛІГАЛ КОЛЕКШН» набуло права вимоги за Кредитним договором 29-Б/6- від 08.08.2008 року укладеним між ПАТ КБ «НАДРА» та ОСОБА_3 .

Згідно з Додатком №1 до Договору № GL3N217215_ПВ про відступлення прав вимоги укладеного 30.04.2020, посвідчений Кравець О.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №2891, а саме Реєстру договорів, прав вимоги за якими відступаються вбачається, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» також передано права вимоги щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2021 замінено стягувача Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 по справі № 2-8286/10, яким з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» суму боргу за кредитним договором №29-Б/6-В суму боргу 1274167,72 грн. понесені витрати по сплаті судовий збір у розмірі 1700,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120 гривень 00 копійок.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 02.04.2017 року по 02.04 2020 року у зв`язку із невиконням рішення суду про стягнення кредитної заборгованості.

Відповідно до частини першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Згідно з ч. 5 статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), тобто, на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до приписів цієї статті є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Крім того, Верховний Суд у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17 (провадження № 61-30148св18), зробив аналогічний висновок щодо подібних правовідносин.

Отже, у розумінні наведених положень закону позивач як кредитор вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, не звернув уваги на предмет та підстави заявленого позову, залишив поза увагою ту обставину, що після ухвалення Шевченківським районним судом м. Києва заочного рішення від 25.03.2010 у цивільній справі №2-8286/10 про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» суму боргу за кредитним договором №29-Б/6-В суму боргу 1274167,72 грн., в останніх виникло зобов`язання щодо сплати коштів на підставі рішення суду, та помилково вважав, що у цій справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних та індексу інфляції у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 , який є позичальником за кредитним договором, та відповідач ОСОБА_4 - поручитель за кредитним договором, з яких на підставі рішення суду солідарно стягнуті грошові кошти у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору та договору поруки у розмірі 1 274 167, 72 грн, не виконали рішення суду, яке набрало законної сили, тому кредитор має право на стягнення з боржників 3 % річних та індексу інфляції на підставі статті 625 ЦК України. Позивач просив стягнути указані кошти за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 02 квітня 2017 року по 02 квітня 2020 року та саме за цей період провів розрахунок, якого відповідачі не заперечували та не спростували.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), вказано, що у частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.

Оскільки рішенням суду стягнуто заборгованість у національній валюті гривня, причому, як вбачається з резолютивної частини рішення, суд не вказував про стягнення боргу у розмірі, еквівалентному певній сумі доларів США, сторони з цим рішенням погодилися, тому підставним є проведення розрахунку при зверненні до суду з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, у зв`язку з невиконанням рішення суду, в національній валюті України,

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідачів 443 345,66 грн., з яких: 3 % річних - 114 857,94 грн; інфляційні втрати - 328 487,72 грн є обгрунтованою та підлягає до задоволення.

Також помилковим є висновок суду першої інстанції та аргументи відповідача про те, що вимога про стягнення 3% річних не підлягає до задоволення з тих причин, що позивач пропустив строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання та у поновленні цих процесуальних строків йому відмовлено.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15 (провадження № 61-32171сво18) сформулювала висновок про те, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога у такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Натомість у справі, що переглядається апеляційним судом, зобов`язання за кредитним договором не є натуральним, оскільки ці зобов`язання отримали судовий захист рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за весь період невиконання рішення суду про стягнення коштів в межах строку позовної давності.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, навіть за умови відмови суду у поновленні строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на одержання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Відмова суду у поновленні строку для звернення рішення суду до примусового виконання не робить зобов`язання натуральним.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, які Верховний Суд виклав у постанові від 7 серпня 2023 року у справі №752/9858/21.

Представник відповідача помилково вважає, що позивачем нараховано 3 % річних на суму нарахованих раніше відсотків та пені, оскільки як зазначено вище, в даному випадку вимога позивача стосується стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України у зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.03.2010 про стягнення 1274167,72 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, посилаючись на постанову Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі N 130/2604/18, заперечує апеляційну скаргу та вимоги позивача щодо стягнення індексу інфляції. Такі заперечення апеляційний суд відхиляє, оскільки у справі, що розглядалась Верховного Суду, предметом позову була вимога про стягнення кредитної заборгованості, нарахованих саме на кредитну заборгованість 3% річних та індексу інфляції, за обставинами справи N 130/2604/18 на час звернення до суду з позовом судове рішення про стягнення кредитної заборгованості ще не ухвалювалось, а спір стосувався саме невиконання умов кредитного договору, у той час як у даній справі спір виник у зв`язку з невиконанням рішення суду.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції вирішуючи спір неповно з`ясував обставини справи, не встановив предмета позову та підстав, з яких цей позов поданий, не з`ясував, які саме правовідносини виникли між сторонами та якими нормами права вони врегульовані, що призвело до неправильного вирішення спору.

У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції належить скасувати та з ухвалити нове судове рішення, яким позовній вимоги ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» задовольнити.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

ТзОВ «Преміум Лігал Колекшн» при зверненні до суду з позовом сплачено 6650,18грн судового збору , за подання апеляційної скарги 9975,27 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог та вимог апеляційної скарги з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути 8312,73 грн витрат по сплаті судового збору з кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» задовольнити.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2024 року в даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» три проценти річних та інфляційні витрати в сумі 443 345,66 грн (чотириста сорок три тисячі триста сорок п`ять гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» 8312,73 грн витрат по сплаті судового збору.

Стягнути ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Лігал Колекшн» 8312,73 грн витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: