ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8142/24 Справа № 193/1321/23 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 193/1321/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Вако Михайло Юрійович, на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Томинцем О.В. у селищі Софіївка Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 червня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

24 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №193/1323/23 провадження 2/193/365/23), який вподальшому уточнив.

24 серпня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (справа №193/1321/23 провадження 2/193/363/23), який вподальшому уточнив.

24 серпня 2023 року ОСОБА_3 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівна, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄУН 193/1320/23 провадження 2/193/61/24).

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2023 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 193/1321/23 (провадж. № 2/193/363/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, та цивільну справу № 193/1323/23 (провадж. № 2/193/365/23) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Присвоєно об`єднаній справі № 193/1321/23 (провадження № 2/193/363/23).

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2024 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 193/1320/23 (провадження № 2/193/61/24) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Любов Іванівна, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, з цивільною справою №193/1321/23 (провадження № 2/193/62/24) за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Присвоєно об`єднаній справі № 193/1321/23 (провадження № 2/193/62/24).

Позовні заяви мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 .

Спадкоємцями ОСОБА_5 є її син - відповідач у справі ОСОБА_4 , який є рідним дядьком позивачів, а також позивачі у справі - онуки ОСОБА_5 , як спадкоємці за законом за правом представлення - сина спадкодавиці ОСОБА_6 , який помер до відкриття спадщини.

Відповідач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , подавши у визначений законом строк відповідну заяву до нотаріуса.

Позивачі у червні 2023 року, всі разом, зверталися до нотаріуса за місцем їх проживання у м. Кривому Розі за роз`ясненням умов та порядку прийняття спадщини після смерті бабусі, який їм роз`яснив, що у зв`язку з введенням воєнного стану державні реєстри не працюють, тому відкрити спадщину не можливо, з огляду на це, згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 164, на час дії воєнного стану строк для прийняття спадщини зупинено.

З цих підстав позивачі вважали, що часу на прийняття спадщини достатньо, тому вони стали чекати закінчення воєнного стану.

Згодом позивачі дізналися, що нотаріуси вже працюють у звичайному режимі, тому 09.08.2023 вони звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину, у зв`язку із пропуском ними шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на вказані обставини, а також те, що ними пропущено незначний строк для прийняття спадщини, позивачі просили суд визнати причини пропуску такого строку поважними і визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 .

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Вако М.Ю., просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано всіх обставин справи. Зокрема, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на території України введено воєнний стан. При цьому, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року №209) було визначено, що перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється на час дії воєнного стану. Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року №719 до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» були внесені зміни, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Крім того, 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України своїм листом № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 « Про введення воєнного стану в Україні». Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами. Згідно ж п. 4.4. Огляду судової практики Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо справ у спорах, що виникають із спадкових правовідносин, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Термін подачі заяви про прийняття спадщини у позивачів минув 23.07.2023 року, з вказаним позовом позивачі звернулися до суду у серпні 2023 року, тобто минув незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовних заяв, у зв?язку з чим наявні правові підстави для задоволення позовів та визначення позивачам додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім цього, всі позивачі зазначали, що звернутися з заявами про прийняття спадщини їм перешкоджали багаточисельні повітряні тривого, багаторазове відключення електроенергії, необізнаність про смерть бабусі до кінця червня 2022 року, зайнятість на будівництві оборонних споруд, перебої в роботі громадського транспорту.

При цьому, позивачка ОСОБА_3 надала довідку про свою хворобу та хворобу дітей.

Позивач ОСОБА_2 відповідно до листа КНП«Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської Ради» в період часу хворів та перебував на лікуванні: з 27.02-03.03.2023, з 03.06.-10.06.2023, з 22.06. - 26.06.2023, 18.09. - 29.09.2023.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до інформаційної довідки з системи охорони здоров?я, з 17.04.2023 року по 23.04.2023 року, проходив лікування в КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» Криворізької міської Ради та вподальшому лікувався вдома.

Крім цього, в ході вивчення матеріалів спадкової справи, було встановлено, що ОСОБА_5 за життя склала заповіт, де все майно заповіла не відповідачу, а батьку позивачів, якого в подальшому пережила, та є інформація про спадкоємицю ОСОБА_7 , дочку третього сина ОСОБА_5 , яка являється інвалідом 3-групи та безумовно мала право на обов?язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 .

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Вако М.Ю.. який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, відповідача ОСОБА_4 та його представника адвоката Мудраченка В.М., які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у віці 88 років померла ОСОБА_5 (т.1 а.с. 6).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є її син, відповідач у справі ОСОБА_4 (т.1 а.с.30), а також позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , онуки спадкодавиці, як спадкоємці за законом за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (ще одного сина ОСОБА_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до відкриття спадщини (т.1 а.с.40, 43-45, 47-49, 51-53).

Згідно матеріалів спадкової справи № 129/2023, заведеної 21.07.2023 після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. (т.1 а.с.24-63), із заявою про прийняття спадщини 21.07.2023 звернувся відповідач ОСОБА_4 (а.с.25).

Згідно цієї заяви відповідач ОСОБА_4 зазначив, що іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , онуки померлої, які проживають по АДРЕСА_1 , а також інші онуки померлої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають по АДРЕСА_2 (т.1 а.с.25).

Згідно матеріалів спадкової справи, на випадок своєї смерті, ОСОБА_5 склала 10.05.1989 заповідальне розпорядження, згідно з яким заповіла у рівних частках своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , належний їй житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_3 .

На момент своєї смерті, згідно довідки виконкому Софіївської селищної ради Софіївського району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована у згаданому вище житловому будинку, разом з сином ОСОБА_4 , відповідачем у справі, онуком ОСОБА_12 , 2017 р.н. та племінниками ОСОБА_13 , 1990 р.н. та ОСОБА_14 , 1960 р.н. (т.1 а.с.31).

21.07.2023, тобто у день заведення спадкової за заявою відповідача ОСОБА_4 , приватний нотаріус направила поштою всім вище переліченим спадкоємцям за законом, у тому числі позивачам, рекомендовані листи з повідомленням про відкриття спадщини, у яких роз`яснила права спадкоємців (т.1 а.с. 35, 36).

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_5 звернулися 09.08.2023 та надали документи, які вказують на можливість успадкування спадщини після її смерті за правом представлення (т.1 а.с.39, 46, 54).

Приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І. були винесені постанови від 15.08.2023 про відмову названим спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби ОСОБА_5 , у зв`язку з спливом строків подання ними такої заяви до нотаріуса (а.с.54-56).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені позивачами обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали їм у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1270 ЦК України.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У частині 3 статті 1272 ЦК України зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З указаним висновком погодився Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістомстатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селищі Софіївці Криворізького району Дніпропетровської області у віці 88 років померла ОСОБА_5 (т.1 а.с. 6).

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є її син, відповідач у справі ОСОБА_4 (т.1 а.с.30), а також позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , онуки спадкодавиці, як спадкоємці за законом за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_6 (ще одного сина ОСОБА_5 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до відкриття спадщини (т.1 а.с.40, 43-45, 47-49, 51-53).

Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 сплив 23 липня 2023 року, а із відповідними заявами про прийняття спадщини позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися 09 серпня 2023 року.

Обгрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 посилався на ту обставину, що він довідався про смерть бабусі лише у червні 2023 року, тоді ж він, разом із іншими позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулися до нотаріуса за місцем їх проживання у м. Кривому Розі за роз`ясненням умов та порядку прийняття спадщини після смерті бабусі, який їм роз`яснив, що у зв`язку з уведенням воєнного стану державні реєстри не працюють, тому відкрити спадщину не можливо, з огляду на це згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 164, на час дії воєнного стану строк для прийняття спадщини зупинено, та, відразу коли води довідалися, що нотаріуси працюють, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначив, що він постійно проживає разом зі своєю сім`єю у м. Кривому Розі, а бабуся проживала у сел. Софіївка, що за 35 км. від Кривого Рогу, тому через постійну зайнятість на роботі, його відрядження у м. Київ, хвороби його та його малолітньої дитини, він не мав можливості відвідувати бабусю за останній рік її життя. Востаннє був у неї у гостях у 2022 році.

Позивач ОСОБА_2 посилався на ту обставину, що він довідався про смерть бабусі лише у червні 2023 року, тоді ж він, разом із іншими позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , звернулися до нотаріуса за місцем їх проживання у м. Кривому Розі за роз`ясненням умов та порядку прийняття спадщини після смерті бабусі, який їм роз`яснив, що у зв`язку з уведенням воєнного стану державні реєстри не працюють, тому відкрити спадщину не можливо, з огляду на це згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 164, на час дії воєнного стану строк для прийняття спадщини зупинено, та, відразу коли води довідалися, що нотаріуси працюють, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначив, що він, після того як розпочалося повномасштабне вторгнення рф на територію України, допомагав силам оборони, зокрема копав окопи, доставляв їжу, працюючи на металургійному заводі у м. Кривому Розі, плів колючий дріт, тому через це, а також через власні хвороби, він не мав можливості відвідувати бабусю в останні роки її життя.

Позивачка ОСОБА_3 посилалася на ту обставину, що вона довідався про смерть бабусі лише у червні 2023 року, тоді ж вона, разом із іншими позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , звернулися до нотаріуса за місцем їх проживання у м. Кривому Розі за роз`ясненням умов та порядку прийняття спадщини після смерті бабусі, який їм роз`яснив, що у зв`язку з уведенням воєнного стану державні реєстри не працюють, тому відкрити спадщину не можливо, з огляду на це згідно з постановою КМУ від 28.02.2022 № 164, на час дії воєнного стану строк для прийняття спадщини зупинено, та, відразу коли води довідалися, що нотаріуси працюють, звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Зазначила, що вона має двох неповнолітніх дітей та чоловіка-інваліда. Після повномасштабного вторгнення рф на територію України вона взяла своїх двох неповнолітніх дітей та виїхала до м. Львова, де перебувала 3 місяці, після чого повернулася назад у м. Кривий Ріг. Вона працює у шахті позмінно та у цей період у неї хворіли діти, тому вона не мала можливості навідувати бабусю. Також вказує на те, що на момент, коли вона довідалася про смерть бабусі, ні у неї, ні у її братів, не було грошових коштів для оформлення спадкових прав, а тому відразу, коли вони з`явилися, вони всі разом 09.08.2023 звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви, оскільки неодноразово продовжувався.

З урахуванням веденого в Україні воєнного стану, у позивачів виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини.

При цьому, пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Наведене узгоджується з позицією позивачів про те, що вони, в установлений законом строк, не подали заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки вважали, що діють норми Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в частині зупинення перебігу строку на прийняття спадщини на час воєнного стану.

Крім того, колегія суддів враховує, що пропущений позивачами строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним.

Так, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 4 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції, повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

При цьому, принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика ЄСПЛ розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Цей принцип закріплений і у частині третій статті 2 ЦПК України.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц зроблено висновок, що «шестимісячний строк подання позивачами заяви про прийняття спадщини після смерті матері сплив 04 лютого 2017 року, а позов до суду вони пред`явили 15 лютого 2017 року, тобто пропущений ними строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності».

Зазначене також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 6 березня 2019 року у справі № 478/482/18, від 7 квітня 2020 року у справі № 756/9379/15-ц, від 2 лютого 2021 року у справі № 491/327/18 та інших.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 953/8112/20, погодившись з висновками апеляційного суду, вказав, що позивач з поважних причин у визначений законом шестимісячний строк після смерті матері не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому наявні правові підстави для визначення додаткового строку (два місяці) для подання заяви про прийняття спадщини. При вирішенні спору апеляційний суд надав належну оцінку обставинам справи, врахував те, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним: строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини розпочався 08 листопада 2019 року та закінчився 08 травня 2020 року, а позивачем подано заяву про прийняття спадщини 14 травня 2020 року, отже пропуск складає лише два робочі дні, зважаючи на те, що у період з 09 травня 2020 року по 12 травня 2020 року всі дні були вихідними, святковими.

ЄСПЛ зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, 6 грудня 2007 року).

Отже, незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та поданням про її прийняття чи позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою визначення додаткового строку для прийняття спадщини та оцінюється судом з урахуванням фактичних обставин справи.

Приймаючи до уваги вищевикладене та той факт, що позивачами надано суду беззаперечні докази у відповідності до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, які свідчать про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п.4 ч.1 ст. 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Вако Михайло Юрійович, задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кот Л.І., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Софіївці Криворізького району Дніпропетровської області.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Софіївці Криворізького району Дніпропетровської області.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті бабусі ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Софіївці Криворізького району Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: