УХВАЛА

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 947/26039/23

провадження № 61-6198ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого

діє адвокат Рашкевич Світлана Олександрівна, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 28 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - виконавчий комітет Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2024 року адвокат Рашкевич С. О., яка зазначала, що діє в інтересах ОСОБА_1 , за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси

від 28 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 28 березня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року касаційну скаргу залишено

без руху та надано заявнику (підписанту) п'ять днів з дня вручення копії цієї ухвали для надання суду належним чином оформленого документа, що підтверджує повноваження адвоката Рашкевич С. О. представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді.

9 липня 2024 року адвокат Рашкевич С. О. подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліку касаційної скарги та ордер на надання правничої допомоги від 9 липня 2024 року № 1384811.

Отже адвокат Рашкевич С. О. підтвердила повноваження представляти інтереси ОСОБА_1 у Верховному Суді.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України

(далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно

до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції

в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення

пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень.

Такий висновок щодо застосування аналогічних норм Господарського процесуального кодексу України викладений у постанові Верховного Суду

від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі представник скаржника узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема цитує такі норми, вказує правові висновки Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України,

що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Пунктом 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги

та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет

до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Представник ОСОБА_1 адвокат Рашкевич С. В. подала касаційну скаргу за допомогою підсистеми «Електронний суд», однак всупереч пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України представник скаржника не додала до касаційної скарги докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Всупереч пункту 3 частини другої статті 392 ЦПК України представник скаржника не зазначила в касаційній скарзі відповідних відомостей щодо відповідача у справі ОСОБА_1 , зокрема його місця проживання чи перебування (адреси).

Отже, на усунення вказаних недоліків представнику скаржника необхідно надати суду нову (доповнену) редакцію касаційної скарги, в якій зазначити відомості відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, а також підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України,

та надіслати копії уточненої (доповненої) редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до касаційної скарги потрібно додати докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції зауважує, що згідно з частиною дев'ятою статті 43 ЦПК Україниякщо касаційна скарга подана до суду в електронній формі, особа, яка подала скаргу, має подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Рашкевич Світлана Олександрівна, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 28 березня 2024 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначеного недоліку.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко