Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4622/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Виноградівського районного суду Закарпатської області із даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті залишила заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори від 02.07.1998 року, в якому все своє майно, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_5 (батько позивачів), який спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв, проте спадкові права не оформив. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 року. Позивачі спадщину після смерті батька ОСОБА_5 прийняли, оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса за заведенням спадкової справи. Відповідачка, дружина померлого, ОСОБА_3 , спадщину після смерті чоловіка не прийняла, на спадкове майно не претендує. Інших спадкоємців, які можуть претендувати на спадкове майно, немає. Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні в нотаріальну контору позивачам було повідомлено, що для оформлення спадщини спадкоємцям необхідно подати правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на рухоме та нерухоме майно. Правовстановлюючі документи на житловий будинок відсутні, внаслідок чого, позивачв змушені звернутися до суду з даним позовом.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачів подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідачка ОСОБА_3 будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачів ОСОБА_4 , яка в актовому записі про смерть № 39 від 11.06.2001, складеному по виконавчому комітету Королівської селищної ради записана під іменем ОСОБА_8 , про що свідчить лист Виноградівського відділу ДРАЦС у Берегівському районі Закарпатської області від 21.08.2024 № 310/31.2-25.

За життя бабуся позивачів ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті залишила заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори від 02.07.1998 року, в якому все своє майно, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_5 (батьку позивачів), який спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв, проте спадкові права не оформив.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачів ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 13.10.2023 року.

Суд констатує, що позивачі. Як спадкоємці за законом спадщину після смерті батька ОСОБА_5 прийняли, оскільки у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса за заведенням спадкової справи.

Відповідачка, дружина померлого, ОСОБА_3 , спадщину після смерті чоловіка не прийняла, на спадкове майно не претендує.

Інших спадкоємців немає.

Після смерті спадкодавця залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав на праві власності бабусі позивачів ОСОБА_4 на підставі рішення Виноградівського районного суду від 23.11.1966 ,справа ІІ-119/66.

Факт належності спадкодавцю спадкового майна підтверджується наступними документами.

Відповідно до копії заповіту від 02.07.1998 року за реєстровим № 1581 ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_1 зробила таке розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла ОСОБА_5 (батько позивачів).

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до копії витягу з реєстру територіальних громад ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто спадкове майно знаходиться за тією ж самою адресою, що і місце реєстрації позивачів. Крім того, це та сама адреса, де дня смерті проживав та був зареєстрований спадкодавець (довідка про реєстрацію та проживання померлого № 434 від 05.06.2024 року).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 07.05.1996 року у графі батько записаний ОСОБА_5 (спадкодавець).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 від 16.02.2001 року у графі батько записаний ОСОБА_5 (спадкодавець).

Відповідно до копії довідки № 434 від 03.06.2024 року виданої виконавчим комітетом Королівської селищної ради в тім, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 проживав та був зареєстрований безпосередньо до дня смерті в АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки №435 від 03.06.2024 року виданої виконавчим комітетом Королівської селищної ради в тім, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до довідки № С-410/04-15/1303 від 18.06.2024 року Королівська селищна рада Берегівського району, Закарпатської області надала інформацію/повідомила, що згідно даних Земельно-облікової книги № 1 земельних ділянок громадян в межах та за межами населених пунктів Королівської селищної ради житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_5 .

Відповідно до довідки КП «Виноградівського районного бюро технічної інвентаризації від 27.06.2024 року № 616, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 на підставі рішення Виноградівського районного суду від 23.11.1966 року справа, справа № ІІ-119/66.

Відповідно до копії технічного паспорта від 21.06.2024 року виготовленого на замовлення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , рік побудови житлового будинку (спадкового майна) - 1953.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв`язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті батька, позивачі звернулися до приватного нотаріуса Пиип М.А. однак їм надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що свідчить лист приватного нотаріуса від 20.6.2024 № 295/02-14.

Разом з цим правовстановлюючих документів на спадкове майно на імя спадкодавця ОСОБА_5 не оформлено.

Отже, відсутність правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на спадкове майно, в даному випадку, перешкоджає позивачам оформити спадкові права у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів").

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачами вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачами на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1223, 1261, 1268,1269, 1270, 1274 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11.11.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко