Справа № 452/3153/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"24" жовтня 2024 р. м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді Галина В.П.,
секретар судового засідання Задорожна В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
за участю позивача ОСОБА_1 ,
ОСОБА_1 звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що між ним та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США. Факт укладення договору позики, а також отримання відповідачем від нього визначеної грошової суми підтверджується розпискою від 27.07.2021 року, оригінал якої зберігається у нього. Згідно умов даної розписки, яка написана власноручно відповідачем, ОСОБА_2 отримав в борг 27.07.2021 року від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) доларів США, які зобов`язався повернути до 19.08.2021 року. Станом на дату подання позову відповідач заборгованість не повернув. Тому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 10 000 доларів США.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Судом встановлено, що відповідно до боргової розписки ОСОБА_2 отримав в борг 27.07.2021 року від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, які зобов`язувався повернути до 19 серпня 2021 року (а.с.9).
Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконав.
Свідок ОСОБА_3 суду дав показання про те, що він працює старшим інспектором черговим відділку поліції № 2 Львівського районного управління поліції № 2 ГУНП у Львівській області. Пригадує, що 27.07.2021 року до нього зателефонував колишній співробітник, на той час діючий співробітник поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що йому треба позичити кошти, оскільки хоче придбати квартиру, яка є по сусідству з його квартирою в с. Зубра. Сусідка терміново продає цю квартиру, оскільки виїжджає за кордон, і він би дану квартиру купив та за рахунок цього збільшив би площу своєї квартири. Також повідомив, що у нього є в наявності сума коштів в розмірі 120 000 доларів США, однак ці кошти вкладені в іншу справу і повернуться до нього орієнтовно за три тижні. Тому йому треба позичити кошти в сумі 10 000 доларів США щоб купити у сусідки квартиру. Він знав відповідача як серйозну людину. Крім того, він зателефонував до двох співробітників, які його знали раніше, які повідомили, що ніколи нічого поганого за відповідачем не зауважували. У подальшому він зателефонував до свого товариша, позивача по справі, запитав про можливість позичити кошти співробітнику в сумі 10 000 доларів США, також повідомив, що відповідач обіцяв повернути позичені кошти через три тижні і додати ще плюс тисячу зверху, та що знає його як порядну людину, то позивач попередньо погодився позичити ОСОБА_2 кошти у вказаному розмірі. Він поїхав до позивача, ОСОБА_1 дістав грошові кошти, вони їх разом перерахували, гроші замотали у листок форми А 4, взяли також листок форми А 4, ручку і поїхали на зустріч із відповідачем. Під`їхали до приміщення «Ашану», зупинились на паркові, пішли до автомобіля відповідача та розмістились в салоні його автомобіля. Позивач при розмові з`ясовував у відповідача, чи розуміє він що позичає кошти, які у подальшому потрібно буде повертати. Відповідач запевняв, що все розуміє, поверне кошти, за все віддячиться. Відповідач у його та позивача присутності перерахував кошти в сумі 10 000 доларів США, купюрами номіналом по 100, які взяв. Позивач попросив написати розписку і відповідач своєю власною рукою без будь-якого примусу та погроз з їхньої сторони, написав цю розписку і передав ОСОБА_1 . Після цього вони роз`їхались, кожен по своїх справах. У подальшому він неодноразово телефонував до відповідача та запитував про позичені кошти, на що той повідомляв йому про наявність неустойок і що йому також не повертають кошти. Так було орієнтовно пів року. Згодом відповідач почав змінювати номери телефонів. Потім йому стало відомо, що це не перший випадок у відповідача щодо позичення коштів. Також вони контактували з батьком відповідача, якому повідомили про ситуацію з грошима і отримали відповідь, що треба почекати.
Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Таким чином, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Отже розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів.
Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оригінал боргової розписки та надавши йому належну оцінку, суд встановив, що надана позивачем розписка підтверджує укладення між сторонами договору позики.
Отже, відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за вказаною розпискою не виконав, грошові кошти у визначений розпискою строк не повернув.
Підтвердження сплати позики частково або повністю протягом встановленого договором строку або після його спливу, чи факту виконання грошового зобов`язання перед позивачем у інший спосіб відповідачем не надано, доводів позивача відповідачем у встановленому порядку не спростовано та не надано доказів на спростування всіх обставин, на які посилається позивач.
Положеннями ч. 3 ст. 12 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відтак, позовні вимоги про стягнення коштів за договором позики від 27.07.2021 у розмірі 10 000 дол. США є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.
Що стосується стягнення суми позики в іноземній валюті - доларах США, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 справа № 464/3790/16-ц зазначає, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає грошова сума у доларах США.
На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем у позовній заяві доведені обставини, на які він посилається, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Станом на 17.08.2024 курс національної валюти відповідно до інформації на офіційному сайті Національного банку України становить 10 000 доларів США = 411 382 грн. 00 коп.
Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем у національній валюті України гривні, становить 411 382,00 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат у справі, суд виходить з наступного.
Згідно наявної квитанції, позивачем за подання позову сплачено 4113,82 грн судового збору.
Отже, судовий збір, сплачений позивачем в силу положень ч.1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) доларів США боргу.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 113 (чотири тисячі сто тринадцять) грн. 82 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення буде складено 04.11.2024 року.

Суддя