Справа № 643/7763/24
Провадження № 2/643/3790/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

про стягнення 143 489, 71 грн.,

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі позивач) звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач-1), ОСОБА_2 (далі відповідач-2), ОСОБА_3 (далі відповідач-3), ОСОБА_4 (далі відповідач-4) про солідарне стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.10.2013 по 31.05.2024 року у розмірі 143 489, 71 грн. з яких: 113 564, 00 грн. послуга з постачання теплової енергії за період 01.10.2013 р. по 31.05.2024 р.; 676, 20 грн. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 21 208, 64 грн. послуга з постачання гарячої води за період 01.10.2013 р. по 31.05.2024 р.; 408, 96 грн. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 1 177, 83 грн. - послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 382, 95 грн. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 3% річних у розмірі 1 659, 18 грн.; інфляційні втрати у розмірі 4 311, 95 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкова. Відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , теплопостачання в яку здійснює КП «Харківські теплові мережі». Вказані послуги відповідачі своєчасно не оплатили, у зв`язку з чим за ними утворилась заборгованість. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 29.07.2024 року Московський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі № 643/7763/24, розгляд справи вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначив на 20.09.2024 року.

20.09.2024 року розгляд справи відкладено на 11.10.2024 року у зв`язку з неявкою сторін.

Представник позивача у судове засідання 11.10.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач-4 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, відповідачем-4 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого з позовними вимогами не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі у зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Разом з цим, відповідач-4 зазначає, що починаючи з 05.02.2019 року проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідачі 1-3 у судове засідання 11.10.2024 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації їх місця проживання: АДРЕСА_3 , які були повернуті органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній».

Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Статтею 223 ЦПК України визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності сторін.

ІІІ. Встановлені судом обставини.

Відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 , та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач.

Проте, взяті на себе обов`язки з оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість за період з 01.10.2013 року по 31.05.2024 року у розмірі 143 489, 71 грн., що підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_3 .

ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом.

Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» послуг з теплопостачання за адресою АДРЕСА_3 , за період з 01.10.2013 року по 31.05.2024 року.

Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон від 24.06.2004 № 1875-IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 1 ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг було покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Положеннями ст. ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відтак, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідачі зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 , і є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач.

Згідно відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежів за адресою: АДРЕСА_3 (о/р НОМЕР_1 споживач ОСОБА_1 ), значиться заборгованість за період з 01.10.2013 року по 31.05.2024 року з постачання теплової енергії становить 113 564, 00 грн., з постачання гарячої води становить 21 308, 64 грн.

На виконання вимог пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» Урядом прийнято постанову від 01 вересня 2021 року № 928 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808.

Згідно з внесеними змінами, змінено концепцію застосування до споживачів комунальних послуг плати за абонентське обслуговування та змінено склад витрат, які включаються до плати за абонентське обслуговування.

Так, статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач оплачує виконавцю комунальної слуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги.

Зокрема, абонентська плата включає такі витрати: з укладення договору про надання комунальної послуги; з здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами; з нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги; з обслуговування та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).

Відповідно до п. 30 індивідуального Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця.

Абонентська плата нараховується щомісячно, у фіксованому розмірі, з розрахунку за один особовий рахунок з моменту укладання індивідуальних договорів, якщо рішенням органів місцевого самоврядування не зазначене інше.

Згідно відомості про нарахування та оплату за обслуговування внутрішньобудинкових систем (далі - ВБС) теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 (о/р НОМЕР_1 споживач ОСОБА_1 ), значиться заборгованість за період з 01.07.2022 року по 31.05.2024 року за обслуговування ВБС теплопостачання становить 1 177, 83 грн., за обслуговування ВБС постачання гарячої води становить 382, 95 грн.

Згідно відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_3 (о/р НОМЕР_1 споживач ОСОБА_1 ), значиться заборгованість за період з 01.06.2022 року по 31.05.2024 року за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії становить 676, 20 грн., за абонентське обслуговування по послузі з постачання гарячої води становить 408, 96 грн.

Відповідачами вищевказані розрахунки позивача не спростовано, контррозрахунку не подано.

Оскільки відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , то вони в силу приписів ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ч. 3 ст. 9 Закону від 09.11.2017 № 2189-VIII, ст. ст. 541, 543 ЦК України несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Проте, відповідачами всупереч вимог ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України надані позивачем послуги з постачання теплової енергії оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат в сумі 4 311, 95 грн., та 3 % річних в сумі 1 659, 18 грн. за період з 01.03.2019 року по 30.11.2021 року, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства.

Доводи відповідача-4 про те, що з 05.02.2019 року він проживає за адресою АДРЕСА_2 , суд вважає безпідставними, оскільки він зареєстрований у спірній квартирі, має право на користування даним житловим приміщенням, є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг, а його відсутність за місцем реєстрації у вказаній квартирі не звільняє його від обов`язку оплачувати житло-комунальні послуги. Крім того, відповідач-4 з приводу відсутності такої послуги до позивача не звертався, факт отримання вказаних послуг не спростував.

При цьому, що стосується заяви відповідача-4 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими ст. ст. 253-255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього випливають, позовна давність обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» який набрав чинності, 02 квітня 2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Крім того, 17.03.2022 року набрав чинності Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Законом України № 3450-IX від 08.11.2023 у розділі "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України пункт 19 викладено у такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".

Внаслідок дії вищевказаних Законів України усі вимоги, за якими припинився (сплив) трирічний строк загальної позовної давності під час дії карантину та воєнного стану були продовжені.

За таких обставин, враховуючи заяву відповідача-4 про застосування строків позовної давності суд вимоги позивача про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.10.2013 року по 31.05.2024 року в сумі 113 564, 00 грн. задовольняє частково, та стягує з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за спожиту теплову енергію за період з 02.04.2017 року по 31.05.2024 року в сумі 82 053, 65 грн.

Що стосується заборгованості за послугу з постачання гарячої води в сумі 21 308, 64 грн. суд зазначає, що хоча у позовній заяві позивачем зазначено період заборгованості з 01.10.2013 року по 31.05.2024 року, однак фактично з наявних у справі доказів, зокрема відомості про нарахування та оплату) вбачається, що ця заборгованість виникла за період з січня 2022 року по травень 2024 року.

Всі інші складові заборгованості заявлені позивачем до стягнення в межах строку позовної давності.

За таких обставин, з огляду на зроблену відповідачем-4 заяву про застосування строку позовної давності, суд заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 143 489, 71 грн. задовольняє частково та стягує солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 111 979, 36 грн. з яких: 82 053, 65 грн. послуга з постачання теплової енергії за період 02.04.2017 р. по 31.05.2024 р.; 676, 20 грн. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 21 308, 64 грн. послуга з постачання гарячої води за період 01.01.2022 р. по 31.05.2024 р.; 408, 96 грн. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 1 177, 83 грн. - послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 382, 95 грн. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 3% річних у розмірі 1 659, 18 грн.; інфляційні втрати у розмірі 4 311, 95 грн.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями ч. ч. 1 та 3 ст. 83 ЦПК України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 83 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином виконували взяті на себе обов`язки з оплати наданих позивачем послуг з теплопостачання, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст. ст. 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість у розмірі 82 053 (вісімдесят дві тисячі п`ятдесят три) грн. 65 коп. - послуга з постачання теплової енергії за період 02.04.2017 р. по 31.05.2024 р.; 676 (шістсот сімдесят шість) грн. 20 коп. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 21 308 (двадцять одну тисячу триста вісім) грн. 64 коп. послуга з постачання гарячої води за період 01.01.2022 р. по 31.05.2024 р.; 408 (чотириста вісім) грн. 96 коп. - абонентська плата за індивідуальним договором з постачання гарячої води за період 01.06.2022 р. по 31.05.2024 р.; 1 177 (одну тисячу сто сімдесят сім) грн. 83 коп. - послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 382 (триста вісімдесят дві) грн. 95 коп. послуга з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 р. по 31.05.2024 р.; 3% річних у розмірі 1 659 (одна тисяча шістсот п`ятдесят дев`ять) грн. 18 грн.; інфляційні втрати у розмірі 4 311 (чотири тисячі триста одинадцять) грн. 95 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

5. Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн. 00 коп.

7. В іншій частині позову відмовити.

8. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

9. Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11; ).

10. Відповідач-1: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_3 ).

11. Відповідач-2: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ; АДРЕСА_3 ).

12. Відповідач-3: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; АДРЕСА_3 ).

13. Відповідач-4: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено 11.10.2024 року.

Суддя Н.В. Новіченко