справа № 166/891/22
провадження № 2/166/3/24
РІШЕННЯ

іменем України

05 червня 2024 року сел. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого судді Свистун О.М.,

з участю секретаря Заєць Н.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

установив:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій зазначив, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 10 вересня 2010 року Ратнівською державною нотаріальною конторою, житловий будинок, який розташований на АДРЕСА_1 , у рівних частках, у розмірі по 1/3 кожному, належить йому, відповідачці та ОСОБА_8 .

Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 16.03.2010 у справі № 2-4/2010 йому, як третьому співвласнику, виділено частину будинку загальною площею 82,7 кв.м., вартістю 122783 грн. Частина будинку позивача фізично відокремлена від часток інших співвласників. Пізніше ОСОБА_8 , як другий співвласник, згідно з рішенням суду виділив в натурі належну йому частку будинку. Перша частка будинку залишилась за відповідачкою, а співвласник будинку ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У липні 2019 року відповідачка передала свою частку в будинку в користування спадкоємцю померлого ОСОБА_8 ОСОБА_7 , однак в установленому законом порядку дану передачу не зареєструвала, повідомивши, що в подальшому оформить на неї договір дарування, тому відповідно до чинного законодавства України залишилась співвласником цієї частини будинку.

У частині будинку відповідачки 26 жовтня 2019 року сталася пожежа, яка через мансарду перейшла на його частину будинку, в результаті чого вона та весь будинок зазнали значних пошкоджень. За даним фактом Ратнівський РС ГУ ДСНС склав акт про пожежу від 25.10.2019. Відділення поліції №2 (смт Ратне) Ковельського РП ГУНП у Волинській області відкрило кримінальне провадження № 0000363, яке постановою від 23.03.2022 було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Відповідно до звіту про причину пожежі від 29.10.2019 осередок пожежі знаходився в середині веранди, яка розміщена в частині будівлі покійного ОСОБА_8 . Однак відповідно до висновку експерта № 0550 від 27.02.2010 за результатами судової будівельно-технічної експертизи дана частина будинку належить саме відповідачці, як першому співвласнику.

Ствердив, що йому, як третьому власнику окремо визначеного приміщення в даному будинку, завдано матеріальну шкоду в розмірі 36% вартості усього будинку, що становить 122783 грн.

Уважає, що відповідачка, будучи власником частини будинку неналежно використовувала своє майно і, будучи відповідальною за пожежну безпеку, не забезпечила дотримання правил пожежної безпеки в своєму приміщенні, що призвело до виникнення пожежі в будинку і завдання йому збитків.

Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок пожежі, у розмірі 122783 грн та судові витрати у справі.

Ухвалою від 14.11.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 14.11.2022 позивач 25 листопада 2022 року скерував уточнену позовну заяву з розрахунком суми завданої шкоди та зменшив розмір позовних вимог до 72528,84 грн.

Ухвалою від 29.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Предстаник відповідачки адвокат Колєснік Б.В. 09 січня 2023 року скерував відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених позовних вимог. Уважає, що позивач не довів факт протиправної поведінки відповідачки, а саме те, що вона дійсно не дотримувалася правил пожежної безпеки, як і вину відповідачки, оскільки вона перебувала за кордоном під час виникнення пожежі. Із матеріалів справи очевидним є той факт, що житловий будинок не був знищений повністю (залишились стіни, вікна, двері, опалювальне обладнання тощо, котрі мають певну цінність), а відтак, на його думку, позивач наводить неправдиве твердження про необхідність відшкодування йому збитків у розмірі вартості всієї його частини будинку. Указав, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити факт відсутності вини у спричиненні пожежі внаслідок дій чи бездіяльності третіх осіб, при тому, що відповідачка вищевказаним будинком взагалі не користувалася, а передала його у користування іншій особі, про що зазначає і сам позивач у позові. Уважає очевидним факт визначення ОСОБА_1 неналежного відповідача у справі. Позивач не надав суду доказів на підтвердження тієї обставини, що саме в належній відповідачці частині житлового будинку мав місце осередок пожежі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати.

Представник позивача адвокат Токарська В.Г. 12 січня 2023 року скерувала відповідь на відзив, в якому зазначила, що представник відповідача до відзиву не додав письмових доказів передачі частини будинку в користування ОСОБА_7 , строку, на який її передано, дати, з якої відбулася передача, розміру плати за користуванння, доказів перебування відповідачки за кордоном, а усна передача, про яку вказав представник відповідача, не несе юридичних наслідків. 12 серпня 2020 року під час обшуку в спальній кімнаті, що належить відповідачці ОСОБА_4 , де відбулась найінтенсивніша пожежа, було виявлено включеними в одну електричну розетку електричну ковдру, електричний обігрівач у вигляді батареї й телевізор, що вказує на порушення правил протипожежної безпеки. У звіті про пожежу від 29.10.2019 чітко вказано місце осередку пожежі, а згідно із технічним паспортом № НОМЕР_1 та висновком експерта за результатами судової будівельно-технічної експертизи № 0550 від 27.02.2010 саме у частині будинку відповідачки мав місце осередок пожежі. У звіті про пожежу від 29.10.2019 указана вартість знищеного майна ОСОБА_1 площею 82,7 кв.м. - 72528,84 грн. Позивач фізично відокремив свою частину будинку від інших співвласників і обладнав окремою системою водо-, електро-, газопостачання і водовідведення, погодив і зареєстрував це у відповідних службах, установив відповідні лічильники обліку споживання та під`єднав до відповідних мереж. Аналогічні дії зробили інші співвласники будинку після виділення своїх часток в натурі ОСОБА_8 і ОСОБА_4 . Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідачки 16 січня 2023 року скерував заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив, що позивач не надав жодних доказів про суцільну непридатність для використання у результаті пожежі усієї частини житлового будинку позивача, про здійснення позивачем переобладнання будинку, а також доказів, якими доводиться вина відповідачки в умисному спричиненні шкоди позивачу, що мало наслідком виникнення пожежі у житловому будинку. Пошкоджений об`єкт не є цілком непридатним для подальшого використання, а вартість відновлювального ремонту позивачем не встановлена. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за недоведеністю та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею судові витрати.

Позивач позовні вимоги підтримав із підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснив, що із вини відповідачки, яка допустила проживання в будинку сторонніх осіб, не контролювала їх дій, не слідкувала за протипожежним станом, не проводила ремонт, у веранді, що належить ОСОБА_4 , сталася пожежа, внаслідок якої знищено належну йому частину будинку. У вказаній бездіяльності вважає вину відповідачки. Просить позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримала із підстав, викладених у позові та відзиві на відповідь на позов.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що позивач не довів винуватість ОСОБА_4 у спричиненні пожежі, відтак у заподіянні збитків. Уважає, що відповідачка не може нести відповідальності за наслідки пожежі, оскільки проживала за кордоном, а належною їй частиною будинку користувалася третя особа ОСОБА_5 . Крім цього, ОСОБА_1 допустимими доказами, як-от висновок експерта за результатами товарознавчої експертизи, не довів розміру завданої шкоди. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши подані докази, дійшов такого висновку.

Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом ВРА №791274 від 09.09.2010 (а.с. 8, т.1), витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.11.2019 (а.с.18, т.1) ОСОБА_4 є спадкоємцем 1/3 частки майна ОСОБА_9 , що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 . Із свідоцтва ВРА №791274 ві 09.09.2010 вбачається, що ОСОБА_8 належить право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна.

Про належність позивачу 1/3 частки будинку на АДРЕСА_1 свідчить витяг про реєстрацію права власності №23597029 від 17.08.2009 (а.с.9, т.1).

Ратнівський районний суд рішенням від 16.03.2010 (а.с.14, т.1) виділив ОСОБА_1 частку в спадковому майні в натурі, а саме коридор 1-15 площею 19,6 кв.м., кімнату 1-13 площею 29,3 кв.м.

У житловому будинку на АДРЕСА_1 25 жовтня 2019 року орієнтовно о 22 год 38 хв виникла пожежа (акт про пожежу від 25.10.19, а.с.17, т.1), яку локалізовано 26 жовтня 2019 року о 01 год 12 хв. Відповідно до цього акта під час пожежі було пошкоджено майно ОСОБА_1 на суму 976 963 грн. Такий розмір, як вбачається із акта про пожежу, визначено згідно з відомостями, зазначеними особисто ОСОБА_1 у долученій заяві.

За фактом пожежі за заявою ОСОБА_7 , дочки одного із спадкоємців житлового будинку ОСОБА_8 , який помер, до ЄРДР 26 жовтня 2019 року внесено відомості за №0000363 (а.с.36, т.1). Указане кримінальне провадження слідчий згідно із постановою від 23.03.2022 закрив у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Під час огляду місця події 26 жовтня 2019 року (протокол а.13 крим. провадження) слідчим установлено, що внаслідок пожежі шиферне покриття будинку відсутнє, на покрівлі обгорілі крокви та балки, у коридорі обвалення цегли, шиферу, дерев`яного перекриття, в інших приміщеннях обвуглені стіни та меблі, прогорівше перекриття, багато пожежного сміття. Із приміщення коридора вилучено відрізки електропровідника.

У ході додаткового огляду місця події 26.10.2019 (а.с.18 крим.пров.) установлено, що ймовірним місцем загоряння є приміщення коридору, де виявлено найбільші пошкодження.

Допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 працівники місцевого підрозділу ДСНС, а також ОСОБА_12 , слідчий відділення поліції №2 (сел. Ратне) дали показання про те, що осередок пожежі знаходився у веранді будинку, вхід до якої із задньої від дороги сторони будинку, тобто від річки; найбільш пошкодженими були вхід у веранду та вікно у ній. Шляхом співставлення отриманих від свідків відомостей та даних із технічної документації вбачається, що власником частки будинку, де розміщена веранда, є ОСОБА_4 .

Під час проведення обшуку 12 серпня 2020 року (а.с.109 крим.пров.) у спальній кімнаті в будинку виявлено електропровідники, які увімкнено в мережу; на ліжку - залишки матрацу із під`єднаними електропровідниками, під стіною батарею опалення із електропровідниками біля неї.

Відповідно до висновку експерта №82 від 11.12.2019 (крим.провадження, а.23) на наданих на дослідження електричних провідниках виявлено оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання, при цьому частина із них внаслідок первинного короткого замикання, частина вторинного короткого замикання.

За результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів експерт у висновку №729 від 07.11.2019 (крим.провадження, а.36) зазначив про невиявлення на пожежному смітті залишків нафтопродуктів і паливно-мастильних матеріалів, чим спростовується версія ймовірного підпалу, висловлена у звіті про причину пожежі (а.с. 133-135).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/103-21/2025-КЗ від 31.03.2021 на вилучених електричних провідниках виявлено оплавлення металу, які відповідають таким, що виникли внаслідок короткого замикання. Однак визначити умови, в яких проходило коротке замикання, за мікроструктурою двох оплавлень на вилученому електричному провіднику неможливо через його тривале перебування у зоні високих температур (а.с. 77-79).

За клопотанням позивача суд призначив судову пожежно-технічну експертизу. Відповідно до висновку експерта ОСОБА_13 № СЕ-19/103-23/3643-ПТ від 21.08.2023 (а.с.207-231) осередок досліджуваної пожежі знаходився у просторі приміщення веранди житлового будинку. Причиною пожежі було виникнення горіння горючих матеріалів будівельних конструкцій і предметів речової обстановки у приміщенні веранди від теплової дії аварійного режиму роботи електромережі. Механізм виникнення та розвитку даної пожежі був наступний: унаслідок теплової дії аварійного режиму роботи електромережі відбулось загоряння (виникнення горіння) та подальше займання (виникнення полуменевого горіння) горючих матеріалів будівельних конструкцій і предметів речової обстановки у просторі приміщення веранди житлового будинку. У подальшому, полуменеве горіння розповсюдилось на конструкції із горючих матеріалів перекриття і даху над приміщеннями веранди та після цього на горючі матеріали конструкцій перекриття та даху над іншими, у першу чергу прилеглими до веранди, приміщеннями будинку, і вже після цього на інші, пошкоджені унаслідок пожежі будівельні конструкції і предмети речової обстановки приміщень житлового будинку. Короткі замикання (аварійний режим у роботі електромережі), які виникли у примішенні веранди будинку, є первинними короткими замиканнями, тобто виникли за відсутності впливу небезпечних чинників пожежі й передували часу виникнення даної пожежі.

Згідно із цим же висновком у прихожій житлового будинку, яка суміжна (межує) із приміщенням веранди (зоною осередку пожежі), у ніші для електролічильника виявлено електричні дроти та конструкції керамічної пробки, вкрученої у патрон. При викручуванні пробки із патрона встановлено наявність на контакті запобіжника саморобної некаліброваної плавкої вставки із мідних дротів та пошкодження металевої частини патрона у вигляді прогару металу. У цьому експерт вбачає недотримання вимог Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, саме пп. 1.4 п. 1 «Електроустановки», розділу IV. «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» цих Правил «1.4 Плавкі вставки запобіжників повинні бути калібровані із зазначенням на клеймі номінального струму вставки (клеймо ставиться заводом - виготовлючем або електротехнічною лабораторією). Застосування саморобних некаліброваних плавких вставок забороняється». Відповідно, на думку, експерта, стан електрообладнання у вищевказаному приміщенні прихожої не відповідав вимогам Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697.

При цьому експерт, враховуючи відсутність інформації про фактичний опір некаліброваної вставки розглядав два варіанти опору вищезгаданої вставки: за першого варіанту (такий, що не відповідає умовам селективності (загрубленої)) могло мати місце перевантаження електромережі за рахунок одночасного вмикання та роботи декількох потужних споживачів (наприклад нагрівальних приладів); за другого варіанту (такий, що задовільняє умови селективності) перенавантаження електромережі унаслідок дії надструмів може бути і не причетним до виникнення аварійного режиму в роботі електромережі у приміщенні веранди.

Однак установити у категоричній формі наявність причинно-наслідкового зв`язку між вищевказаним недотриманням вимог Правил пожежної безпеки в Україні (застосування саморобної некаліброваної плавкої вставки запобіжника) та виникненням пожежі експерт не зміг, зважаючи на відсутність інформації про характеристики електричної мережі у приміщенні веранди; наявність/відсутність її пошкоджень, викликаних механічними причинами; відповідність її проектування, монтажу, улаштуванням вимогам Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затвердженнх наказом Держнаглядохоронпраці від 09.01.1998 №4 і Правил пожежної безпеки в Україні; наявність/відсутність будь-яких інших недотримань вимог Правил пожежної безпеки в Україні на об`єкті пожежі.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_13 підтвердив свій висновок, пояснив, що із урахуванням будівельно-технічного паспорта будинку, де сталася пожежа, установлено, що осередок пожежі знаходився у частині будинку, що належить ОСОБА_4 . Указав, що під час експертизи він виявив факт підключення до електромережі потужних електроспоживачів, що не є порушенням правил експлуатації. Порушенням є виявлений ним факт установлення саморобної вставки («жучка») на контакті запобіжника, однак, зважаючи на відсутність інформації про фактичний опір вставки, неможливо установити причинно-наслідковий зв`язок між указаним діянням та пожежею. Повідомив, що з`ясування причини виникнення первинного короткого замикання не належить до його компетенції, а є компетенцією експерта із спеціальністю 10.18 «Дослідження технічної експлуатації електроустаткування».

За клопотанням позивача суд ухвалою від 02.01.2024 призначив електротехнічну експертизу для вирішення питань про справність електромережі у належній відповідачці частині будинку, причину виникнення первинних коротких замикань в електропроводці, причину пожежі тощо. Експертне дослідження за цією ухвалою суду проведено не було у зв`язку із неоплатою позивачем його вартості.

Доказів на підтвердження наявності саме у відповідачки необхідної для проведення експертизи схеми електропостачання будинку та можливість її витребування в останньої позивач не надав.

Із відповіді від 20.06.2023 №1/1-9/211 Ратнівської філії ПАТ «Волиньобленерго» убачається, що схеми на внутрішньобудинкову електропроводку в будинку на АДРЕСА_1 відсутні, оскільки вказані роботи працівники філії не виконували, протоколи замірів опору ізоляції не складалися у зв`язку із відсутністю письмової заяви заявника; аварійних відключень за цією адресою упродовж доби 25 жовтня 2019 року не було зафіксовано.

Таким чином, суд достеменно установив, що пожежа 25 жовтня 2019 року в житловому будинку АДРЕСА_1 виникла у приміщенні веранди, що належить на праві власності ОСОБА_4 . Причиною пожежі є первинні короткі замикання. У суміжній із верандою прихожій виявлено факт установлення саморобної вставки («жучка») на контакті запобіжника, що є порушенням Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів. Однак причинний зв`язок між даним діянням та причиною пожежі достеменно не встановлено.

Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди суд виходить із того, що заподіяна особі та її майну шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.

Частинами четвертою-п`ятою статті 319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Згідно із ч. 6 ст. 55 Кодексу цивільного захисту населення обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 червня 2019 року в справі № 902/435/18).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).

Установлено, що пожежа виникла у належній ОСОБА_4 частині будинку, яка, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку в будинку.

Відповідно до наданої на виконання ухвали суду інформації Державною прикордонною службою України (а.с. 202, т.1) ОСОБА_4 у період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року перебувала на території України з 08 по 13 червня, із 07 по 09 жовтня, із 07 по 11 листопада 2019 року. Таким чином, станом на 25 жовтня 2019 року, тобто час виникнення пожежі, відповідачка перебувала за межами України.

Однак перебування ОСОБА_4 за межами території України не звільняє останню від відповідальності за дотримання пожежної безпеки в будинку. Із цією метою відповідачка, як власник, зобов`язана вживати заходів нагляду за будинком, у разі надання дозволу на проживання інших осіб, зокрема ОСОБА_5 , обумовлювати обов`язок із забезпечення пожежної безпеки із ними в договорі найму, що згідно із ст.793 ЦК України укладається у письмовій формі. Натомість відповідачка доказів на підтвердження даного факту не надала.

Із матеріалів кримінального провадження, показань свідків вбачається, що житловий будинок, зокрема належна ОСОБА_1 частина, внаслідок пожежі зазнав значних пошкоджень.

Однак, ураховуючи недоведення позивачем причини виникнення первинного короткого замикання в будинку (протиправного діяння, що зумовило пожежу) й, відповідно, причинного зв`язку між цим діянням і завданою шкодою, необхідний для матеріальної відповідальності ОСОБА_4 склад деліктного зобов`язання відсутній.

Крім цього, позивач не надав суду допустимих доказів на підтвердження розміру завданих унаслідок пожежі збитків. Із цих підстав суд ухвалою від 14.11.2022 залишив позовну заяву без руху. ОСОБА_1 заподіяну йому шкоду в первинній позовній заяві визначив у розмірі 36 % вартості усього будинку відповідно до висновку експерта №0550 від 27.02.2010 у цивільній справі про виділення частки, що становить 122783 грн. На виконання ухвали суду від 14.11.22 розмір збитків зменшив до 72528,84 грн, які визначив як 36 % від вартості житлового будинку без господарських будівель і споруд (210469х0,36).Відповідно до акта про пожежу внаслідок пожежі було пошкоджено майно ОСОБА_1 на суму 976 963 грн. Такий розмір, як вбачається із акта про пожежу, визначено згідно з відомостями, зазначеними особисто ОСОБА_1 у долученій заяві.

Однак, як слушно про це зауважив представник відповідачки, внаслідок пожежі будинок був пошкоджений не повністю, про що свідчать матеріали кримінального провадження (залишились стіни, вікна, двері, опалювальне обладнання тощо). Позивач, обмежившись визначенням розміру збитків із вартості будинку станом на 2010 рік, доказів на підтвердження збитків станом на час пожежі в 2019 році з урахуванням переліку та вартості майна, що придатне чи непридатне для використання, не надав (як-от, висновок товарознавчого експерта тощо). Суд не бере до уваги визначений у акті про пожежу особисто позивачем розмір збитків, зважаючи на непідтвердження його належними і допустимими доказами.

Таким чином, суд з огляду на недоведеність позовних вимог дійшов висновку про відмову в позові.

Представник відповідача заявив клопотання про стягнення із позивача понесених ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу в розмірі 5200 грн.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Між ОСОБА_4 та адвокатом Колєсніком Б.В. 16 грудня 2022 року укладено договір №244 про надання правничої допомоги (а.с.49). Відповідно до акта №1 про надання правової допомоги від 06.01.2023 (а.с.51) розмір плати за надання правової допомоги у даній справі складає 5200 грн. У зазначену суму включено надання усної консультації - 800 грн, ознайомлення із матеріалами, наданими клієнтом, опрацювання нормативно-правових актів і судової практики, формування правової позиції у справі 2000 грн, складання відзиву 2400 грн. Про сплату ОСОБА_4 адвокату Колєсніку Б.В. 5200 грн витрат на правничу допомогу свідчать прибутковий касовий ордер № 118 від 06.01.23 та квитанцію до нього (а.с.52, 53).

У статті 137 ЦПК України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі. Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною - опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Позивач, його представник будь-яких заперечень щодо розміру понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу не навели.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно із ст. 30 цього ж Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Указана у розрахунку сума гонорару, на думку суду, відповідає обсягу наданої правової допомоги.

Відтак із позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5200 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 319, 322, 1166 ЦК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відмовити за недоведеністю.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 5200 (п`ять тисяч двісті) гривень витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення 17 год 00 хв 10 червня 2024 року.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М. Свистун