Справа № 946/8771/22
Провадження № 2/946/622/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення 1/2 частки банківських вкладів, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , який згодом уточнив (а.с.79), та остаточно просив:

(1) визнати за ним право власності на 1/2 частину банківського вкладу, яка була зарахована на рахунок відповідачки його роботодавцем у період з червня 2021 року по травень 2022 року в АТ «Південний»;

(2) стягнути з відповідачки на його користь 187 889 гривень;

(3) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 998 гривень 33 копійки (а.с.119).

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони познайомилися у грудні 2020 року, в червні 2021 року почали жити разом як родина (вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, планували подальше спільне життя) за адресою реєстрації позивача: АДРЕСА_1 . У травні 2022 року сторони зареєстрували шлюб. За професією ОСОБА_1 працює моряком, контракти укладає за посередницьких послуг крюінгових компаній. В червні 2021 року позивач підписав трудовий контракт з суднохідною компанією V.SHIPS UK LIMITED та пішов в рейс. Попередньо сторони домовилися, що відповідачка відкриє на своє ім`я рахунок у ПАТ АБ «Південний», позивач буде пересилати на її рахунок зароблені у рейсі кошти, а вона буде шукати для них житло у місті Ізмаїлі. В подальшому, ОСОБА_1 передав реквізити банківського рахунку позивачки своєму роботодавцю та дав вказівку перераховувати усю його зарплатню на її банківський рахунок. Через деякий час ОСОБА_3 знайшла будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та у жовтні 2021 року переїхала до нього. Вказаний будинок був придбаний у вересні 2021 року за 2 500 доларів США, оплата проводилася коштами, які позивач заробив у рейсі та перераховував відповідачці. Право власності на вказаний будинок за продавцем ОСОБА_4 у реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано, оскільки це є садовий будинок, у зв`язку з чим, продавець просто переоформила на покупця членство у Садівництві № 4 «Восход». У березні 2022 року позивач повернувся з рейсу та почав проживати спільно з позивачкою у вищевказаному садовому будинку. За час роботи на іноземному судні ОСОБА_1 заробив 14 000 доларів США, які були зараховані на банківський рахунок відповідачки. У травні 2022 року сторони зареєстрували шлюб. Результатом постійних скандалів став розрив відносин, припинення спільного проживання та побуту. У серпні 2022 року відповідачка вигнала позивача та звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом про розірвання шлюбу. При розриві відносин відповідачка повідомила позивача, що залишає собі усі кошти, які були перераховані роботодавцем на її банківський рахунок. За час спільного проживання за підрахунками позивача частина грошових коштів (приблизно 3 000 доларів США) була витрачена на побутові потреби. З огляду на викладене, позивач вважав, що кошти, які на час припинення шлюбних відносин перебували на банківських рахунках відповідачки, є його заробітною платою, відповідно до вимог чинного законодавства являються спільною власністю та підлягають поділу.

ІІ. Процедура та позиції сторін

2.1. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 20.12.2022 року, справа №946/8771/22 передана на розгляд судді Бальжик О.І.

2.2. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 січня 2023 року відкрито провадження у справі.

2.3. 20.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61, 62), за змістом якого сторони познайомились у 2021 році під час перебування позивача у закордонному рейсі, оскільки мати ОСОБА_2 працювала разом із ОСОБА_1 Спочатку спілкування відбувалось у месенджерах. Потім ОСОБА_1 приїхав до м. Херсон, де мешкала відповідачка, та орендував собі квартиру, відносини не були такі, які притаманні подружжю. В період з червня 2021 року по березень 2022 року відносини були дружніми, ближче до повернення ОСОБА_1 з рейсу романтичними, однак не подружніми. У зв`язку із тим, що у відповідачки на той час були складні відносини з матір`ю, ОСОБА_1 запропонував пожити у нього за адресою: АДРЕСА_1 . У зв`язку із тим, що мати позивача витрачала його заробітну плату на свої потреби та він мав намір купити собі житло, останній попросив відповідачку відкрити рахунок у АТ «Південний», щоб він міг туди перераховувати свою заробітну плату. ОСОБА_2 отримані кошти за проханням позивача перераховувала на рахунок, який їм зазначався, або за проханням позивача гроші надавались його матері. Після повернення ОСОБА_1 з рейсу, приблизно у березні 2022 року, він разом з ОСОБА_2 почали мешкати у дачному будинку, розташованому у дачному товаристві «Восход», який був придбаний матір`ю відповідачки. Позивач мав намір також придбати будинок у дачному товаристві та просив ОСОБА_2 підшукати відповідний будинок, однак так і не придбав. Відомості, зазначені в довідці Озернянського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№ 23-05/2071 від 04.11.2022 року, про те, що з 12.06.2021 року по 30.09.2021 року відповідач разом з ОСОБА_1 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають дійсності, оскільки в цей період ОСОБА_1 перебував у закордонному рейсі. 12.05.2022 року сторони зареєстрували шлюб та продовжили мешкати в дачному будинку, який належить матері відповідачки; несли відповідні витрати. Після реєстрації шлюбу, позивач почав вчиняти домашнє насильство відносно ОСОБА_2 , у зв`язку із чим остання неодноразово зверталась до поліції. 29.07.2022 року винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 . З серпня 2022 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припиненні. Тобто, лише з березня 2022 року по серпень 2022 року сторони вели спільне господарство, здійснювали відповідні витрати, які були пов`язані з веденням господарства, підготовкою до весілля тощо. Враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з червня 2021 року по березень 2022 року між сторонами виникли взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю, вважала, що відповідно до вимог законодавства підлягає поділу майно, яке наявне на час припинення спільного господарства. Крім цього, просила стягнути з позивача витрати на правову допомогу в сумі 2 998 гривень 33 копійки.

2.4. Ухвалою суду від 04.10.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

2.5. Позивач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями.

2.6. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнену позову заяву у повному обсязі, наполягав на тому, що будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , придбаний за кошти позивача. Всі ремонтні роботи також було проведено за кошти, які були перераховані роботодавцем позивача на банківський рахунок відповідачки. Згідно з інформацією ПАТ «Південний» у подружніх стосунках позивачем була зароблена заробітна плата, загальний розмір якої складає 14 278, 96 доларів США. На спільні потреби подружжя сторонами було витрачено 4 000 доларів США, відповідно, поділу підлягає сума коштів в розмірі 10 278,96 доларів США. Оскільки один долар США, за курсом НБУ, коштує 36,5686 гривень, сума стягнення у національний валюті України складає (5 138*36,5686) 187 889 грн. Таким чином, остаточно просив визнати за ним право власності на 1/2 частку банківського вкладу, зарахованого у період з червня 2021 року по травень 2022 року, та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 187 889 гривень.

2.7. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позову, зазначивши, що позивачем не було надано жодного доказу на підтвердження того, що з червня 2021 року по березень 2022 року між сторонами виникли взаємні права та обов`язки, які притаманні подружжю.

Відповідачка додатково пояснила, що всі грошові кошти, які надсилав позивач, вона повертала йому по повернені з рейсу. Садовий будиночок вона придбала за власні заощадження, а також грошові кошти, які їй надала мати. Оскільки ОСОБА_1 жадібний, мати запропонувала їй придбати самостійне житло. Була негласна домовленість, що вона купує садовий будиночок, а позивач робить в ньому ремонт. Проте, жодних ремонтних робіт ним так проведено і не було.

Представник відповідачки додатково зазначилав, що інформація сільської ради про те, що сторони мешкали разом у період з червня 2021 року по вересень 2021 року не відповідає дійсності, оскільки у вказаний період позивач перебував у закордонному рейсі, що власне ним і не спростовується. Крім цього, вищевказана довідка сільської ради не доводить факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, а також не вказує на те, що між сторонами склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю. Тобто, до травня 2022 року сторони не перебували у фактичних шлюбних відносинах. Позивач в заяві про уточнення позовних вимог від 28.09.2023 року зазначив, що на спільні потреби було витрачено 4 000 доларів США, що в свою чергу є підтвердженням того, що позивачу були поверненні кошти. Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю. Таким чином, на думку представника відповідачки, відповідно до вимог законодавства поділу підлягає майно, яке наявне на час припинення спільного господарства, а саме станом на серпень 2022 року.

IІІ. Оцінка та висновки суду

3.1. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

3.2. Згідно з ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

3.3. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

3.4. Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

3.5. За позицією Верховного Суду КЦС, викладеною у постанові від 09.05.2023 року у справі №395/628/21, з огляду на зазначені положення законодавства, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц ВП Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (ст.ст. 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абз.5 п.6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки (постанова ВП Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц).

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови ВС від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є:

час набуття такого майна;

кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття);

мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.

З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.

3.6. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.05.2022 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, зареєстрованим Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №182, який рішенням суду від 25.01.2023 року було розірвано (справа №946/5530/22) (а.с.10 зв.).

3.7. Згідно з довідкою №23-05/2071 від 04.11.2022 року, виданою старостою Озернянського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, у період з 12.06.2021 року по 30.09.2021 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

3.8. Згідно з листом директора ДП «В.Шіпс (Україна)» ОСОБА_5 за вих. №125 від 30.05.2023 року у період з 01.06.2021 року по 02.02.2022 року ОСОБА_1 в рамках Договору про надання послуг з посередництва у працевлаштуванні за кордоном №2063 від 01.06.2021 року, укладеного з ДП «В.Шіпс (Україна)» підписав трудовий контракт з Eagl Ship Management LLC від 04.06.2021 року строком на 7 місяців (+-1 місяць) (а.с.53).

3.9. Згідно з випискою з рахунку приватного клієнта №/0523 за розрахунковий період з 01.07.2021 року по 01.05.2022 року всього в ПАТ «Південний» на рахунок, відкритий на імя ОСОБА_2 , по всіх картках від V.Ships Ltd - Imperial Eagl надійшло 13 350,57 доларів США (а.с.47-49).

3.10. 29.07.2022 року винесений терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_1 (а.с.63).

3.11. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що позивач є його однокласником. Йому відомо, що ОСОБА_7 познайомився з відповідачкою через її матір, коли був у закордонному рейсі. Зі слів позивача вони з ОСОБА_8 проживали разом з червня 2021 року. Спочатку вони проживали за місцем проживання ОСОБА_9 , у м. Херсон. Потім, одного разу, ОСОБА_7 зателефонував йому і попросив відвести ОСОБА_10 на дачу, яку вони придбали. ОСОБА_3 купила на ринку гідрофор і їй необхідна була допомога. Зі слів позивача, він надіслав відповідачці грошові кошти на банківську карту в приблизній сумі 14 000 доларів США, 3-3,5 тисячі з яких вони витратили на придбання дачі, близько 5 000 на ремонт. Він здивувався, оскільки йому як будівельнику було очевидно, що наявний ремонт не коштував заявлених грошей. ОСОБА_3 робила ремонтні роботи за грошові кошти ОСОБА_7 в той час, коли він був у рейсі. ОСОБА_7 повернувся з рейсу після початку повномасштабного вторгнення, у березні 2022 року. У травні вказаного року він приходив до них у гості на дачу, яку вони придбали. Конфлікт між подружжям почався після того, як матір ОСОБА_9 приїхала до них. ОСОБА_11 відносно нього склали матеріали за фактом насильства в сім`ї. ОСОБА_7 йому розповів, що жодних насильницьких дій відносно них не вчиняв, ОСОБА_3 та її матір навмисно його оговорили. Також позивач розповів йому, що відповідачка з її матір`ю відібрали у нього будинок та вигнали з нього.

3.12. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є матір`ю позивача. Син познайомився з ОСОБА_8 у 2021 році в той час, коли був у закордонному рейсі. Після повернення з рейсу, ОСОБА_7 поїхав до відповідачки у м. Херсон, де вони почали проживати разом. Він побудував їм теплицю. Після того, як ОСОБА_3 посварилася з матір`ю, ОСОБА_7 сказав, що вона з дитиною будуть проживати разом з ними в м. Ізмаїлі. Приблизно у червні 2021 року вона з чоловіком зустріли ОСОБА_10 з дитиною з дороги та поселили у їх будинку; вона, в свою чергу, проживала у свого чоловіка за іншою адресою. Відповідачка бажала зробити у будинку ремонт, проте оскільки у неї є ще один син, ними було прийнято рішення купити самостійний будинок. ОСОБА_3 за оголошенням знайшла дачний будиночок, який придбала за грошові кошти, якій їй перерахував ОСОБА_7 на банківську карту. Вартість будинку становила 2 500 доларів США. У листопаді 2021 року ОСОБА_3 переїхала у нове житло. Оскільки відповідачка мала намір зробити у будинку ремонт, вона поїхала до матері залишити свою дитину. Вона вирішила допомогти ОСОБА_9 прибралася на їх городі та у домі, поки та була відсутньою. Юлії це не сподобалося і це стало приводом для сварки. Вони перестали розмовляти одна з одною. У березні-квітні 2022 року син повернувся з-за закордонного рейсу. Вони залили фундамент під сарай та почали робити у будинку ремонт. Під час проведення ремонтних робіт ОСОБА_7 з ОСОБА_8 проживали у них у будинку. У травні сторони розписалися, не позвавши її на весілля. Після того, як прихала мати ОСОБА_9 , сторони посварилися. ОСОБА_3 привезла речі ОСОБА_7 та залишила їх біля хвіртки.

3.13. З серпня 2022 року фактичні шлюбні відносини між сторонами припиненні, що у судовому засіданні не спростовувалося та у відповідності до ст. 82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає.

3.14. Таким чином, аналіз чинного законодавства, судової практики та обставин справи дає підстави для висновку про те, що факт проживання сторін у період червня 2021 року по травень 2022 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджено належними та допустимими доказами. Зокрема, довідкою старости Озернянського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за вих.№23-05/2071 від 04.11.2022 року, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , фактичним проживанням відповідачки у будинку позивача під час перебування його у рейсі, а по повернені з рейсу - разом із відповідачем, перепискою сторін у «Viber», фактом перерахування роботодавцем позивача грошових коштів на банківський рахунок відповідачки.

3.15. Доводи відповідачки про те, що протягом тривалого часу позивач перебував у закордонному рейсі, що свідчить про те, що вони не перебували у фактичних сімейних відносинах та не вели спільний бюджет та господарство, суд до уваги не приймає, оскільки тривале проживання позивача окремо від відповідачки у зв`язку із перебуванням у закордонному рейсі вказує лише на особливості професійної діяльності позивача.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 354/693/17-ц (провадження № 61-48153св18).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17 (провадження № 61-10045св18) та від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц (провадження № 61-40222св18).

3.16. Повертаючись до питання поділу грошових коштів, які є спільною сумісною власністю подружжя, суд виходить з інформації про рух грошових коштів, наданої АБ «Південний» (а.с.47-50), з якої вбачається, що станом на 29.04.2022 року на рахунку ОСОБА_2 знаходилося 10, 25 доларів США.

3.17. Доказів на підтвердження того факту, що станом на час припинення фактичних шлюбних відносин, а саме станом на серпень 2022 року, на рахунку відповідачки знаходилися будь-які грошові кошти у судовому засіданні надано не було.

3.18. Грошові кошти в сумі 13 340,32 долари США були зняті в період фактичних шлюбних відносин та безпосередньо у шлюбних відносинах, а отже підстав вважати, що вони були витрачені відповідачкою не в інтересах сім`ї немає.

3.19. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження придбання відповідачкою на своє ім`я дачного будинку, здійснення в ньому ремонтних робіт, а також, що за період спільного проживання сторонами на побутові потреби було витрачено не більше 3 000-4 000 доларів США, у судовому засіданні позивачем та його представником надано не було.

3.20. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а згідно з частиною першою цієї статті кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

3.21. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності та стягнення 1/2 частки банківських вкладів, задоволенню не підлягають.

ІV. Розподіл судових витрат

4.1. Частини перша, третя статті 133 ЦПК України визначають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

4.2. Відповідно до чч.2-5 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

4.3. Згідно з ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

4.4. Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

4.5. Як вбачається з матеріалів справи, 05.07.2023 року між відповідачкою ОСОБА_2 та адвокатом Черненко Х.М. укладено договір про надання правничої допомоги №03 (а.с.65).

4.6. Відповідно до Акту приймання-передачі адвокатських послуг №1 від 14.02.2024 року (а.с.120), адвокатом Черненко Х.М. надані такі послуги: надання попередньої консультації клієнту у зв`язку з отриманням позовної заяви про поділ спільного майна 350 гривень; укладення договору про надання правової допомоги 175 гривень; складання та подання до суду відзиву на позовну заяву 700 гривень; очікування судового засідання та прийняття участі в судовому засіданні 245 гривень; ознайомлення з матеріалами цивільної справи 946/8771/23 та здійснення фотокопій відповідних документів 175 гривень; очікування судового засідання та прийняття участі в судовому засіданні 1178,33 гривень; очікування судового засідання та прийняття участі в судовому засіданні 175 гривень. Всього витрачено 257 хвилин, вартість виконаної роботи складає 2298,33 гривень.

4.7. Згідно квитанції №01 від 14.02.2024 року відповідачка ОСОБА_2 сплатила адвокату Черненко Х.М. 2998,33 гривень за послуги з надання правової допомоги (а.с.121).

4.8. Відтак, враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, а також зважаючи на те, що відповідачкою надано докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 998 гривень 33 копійки.

Керуючись ст.ст. 11-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності та стягнення 1/2 частки банківських вкладів, - залишити без задоволення.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 998 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) гривень 33 копійки.

3. Копії рішення надіслати для відома сторонам.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.І.Бальжик