Справа № 146/478/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ремізової Т.А.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи в смт. Томашпіль цивільну справу за представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Щетніцького Володимира Степановича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Щетніцький В.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 лютого 2009 року позивач уклала шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу виконкомом Комаргородської сільської ради 24 лютого 2009 року зроблено запис № 3. Від шлюбу у сторін народились син ОСОБА_3 8 квітня 2010 року та донька ОСОБА_2 09 липня 2015 року. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя. Також просить винести рішення про стягнення аліментів з відповідача на дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 02 квітня 2024 року у даній справі відкрито провадження.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить надати сторонам строк на примирення, в задовленні позову про стягнення аліментів відмовити, у зв`язку з недотриманням умови проживання дітей разом із позивачем.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року надано сторонам на примирення строком на один місяць. Провадження у справі зупинено до закінчення строку для примирення. Після закічення строку для примирення та відновлення провадження, призначено дату розгляду на 12 червня 2024 року на 09 :00 год.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що 24 лютого 2009 року позивачка уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований у виконкомі Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, про що було зроблено актовий запис № 3 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Від шлюбу у сторін народились ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.5,6).

Як вбачається з довідки № 251 від 20 березня 2024 року виданої Томашпільською селищною радою ОСОБА_1 про те, що на її утриманні знаходяться діти : син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.6).

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст.115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, у наданий судом строк на примирення сторони не помирилися, тому шлюб необхідно розірвати.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на дітей суд виходить з наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд, визначаючись щодо стягнення аліментів та зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, взаємний обов`язок батьків по їх утриманні, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, вважає справедливим та обґрунтованим стягувати аліменти на утримання дітей з відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн за позовну вимогу про розірвання шлюбу та 1211,20 грн в дохід держави за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 104,105, 180-182,198-200 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 95, 141, 137, 263, 264, 265, 279, 354 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Щетніцького Володимира Степановича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 24 лютого 2009 року у виконкомі Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 3 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судові витрати в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривнь 20 копійок).

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 березня 2024 року.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в сумі платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в дохід держави 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривні 20 копійок.) судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В.Скаковська

Повний текст рішення виготовлено 17 червня 2024 року.