ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року

м.Черкаси

Справа № 707/1031/24
Провадження № 22-ц/821/1305/24
категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В.,Новікова О.М.,

учасники справи:

позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2024 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, у складі судді Суходольського О.М., -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

12 квітня 2024 року через засоби поштового зв`язку позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 22.03.2022 о 06 год 30 хв у м. Кривий Ріг на перехресті вул. Кобилянського та вул. Тарасової, у Центрально-Міському районі, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «МАЗ 63172н», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником вказаного транспортного засобу є Департамент патрульної поліції, який є потерпілим у вказаній ДТП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу потерпілого була застрахована в ПрАТ «АСК «ОМЕГА», що підтверджується полісом серії 204698599 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв.

Вказує, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2022 у справі № 216/1097/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Оскільки на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 24.03.2022 потерпілий звернувся до позивача з відповідною заявою про страхове відшкодування. Також, 24.03.2022 потерпілим подано заяву про настання дорожньо-транспортної пригоди.

За результатами звернення потерпілого та розгляду його заяви, позивачем було відкрито регресну справу № 83654.

30.06.2022 старшим судовим експертом ОСОБА_3 було складено Висновок експертного дослідження № ЕД-19/104-22/10780-АВ за результатами якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 87 220,86 грн.

Вказує, що позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню позивачу складає 75 662,60 грн.

На підставі наведеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 75 662,60 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язане з регламентною виплатою у розмірі 75 662,60 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем було здійснено дорожньо-транспортну пригоду, що встановлено постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2022 у справі № 216/1097/22, а також прийнявши до уваги, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована при використанні транспортного засобу «МАЗ 63172н», державний номерний знак НОМЕР_1 , враховуючи той факт, що позивачем було відшкодовано вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, суд дійшов висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в регресному порядку шкоду понесену МТСБУ, а отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2024 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не варховано, що він як військовослужбовець керував транспортних засобом, який має статус військового транспортного засобу і він не має права та можливості страхувати військовий транспортний засіб.

Позов про відшкодування шкоди в порядку регресу позивач мав подавати до військової частини, а не до військовослужбовця, який керує транспортним засобом військової частини, тобто він є неналежним відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2022 у справі № 216/1097/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст. 122-4, 124 КУпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн. Постанова набрала законної сили 06.06.2022. ОСОБА_1 участі у розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення не приймав.

24.03.2022 з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Департамент патрульної поліції звернувся до МТСБУ з заявою про страхове відшкодування, яке виникло внаслідок ДТП, що сталася 22.03.2022 в м. Кривий Ріг на перехресті вул. Кобилянського та вул. Тарасової, за участю транспортного засобу «МАЗ 63172н», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником вказаного транспортного засобу є Департамент патрульної поліції.

24.03.2022 Департаментом патрульної поліції подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 22.03.2022.

За результатами звернення Департаменту патрульної поліції та розгляду його заяви, МТСБУ було відкрито регресну справу № 83654.

На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПрАТ «АСК «ОМЕГА», що підтверджується полісом серії 204698599 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно Висновку експертного дослідження № ЕД-19/104-22/10780-АВ, складеного 30.06.2022 старшим судовим експертом ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Prius», номерний знак НОМЕР_2 , в результаті ДТП, складає 87 220,86 грн.

На підтвердження відшкодування МТСБУ шкоди потерпілому, завданої відповідачем, МТСБУ надало Наказ про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Департаменту патрульної поліції, Довідку №1 від 27.09.2022 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, платіжне доручення №94288 від 29.09.2022 на суму 75 662,60 грн та розрахунок розміру регламентної виплати, яка належить власнику колісного транспортного засобу марки TOYOTA PRIUS з номерним знаком НОМЕР_2 .

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.

Предметом даного спору є відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення ( ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою, за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За змістом підпункту «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з підпунктом 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 ст. 13 цього Закону.

Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту статей 559 та 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі, потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована при використанні транспортного засобу «МАЗ 63172н», а також, що позивачем було відшкодовано вартість матеріального збитку та дійшов висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в регресному порядку шкоду понесену МТСБУ.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, відповідач ОСОБА_1 вказував, що позов про відшкодування шкоди в порядку регресу позивач мав подавати до військової частини, а не до військовослужбовця, який керує транспортним засобом військової частини, тобто він є неналежним відповідачем.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів встановила, що 22.03.2022 о 06:30 у м. Кривий Ріг на перехресті вул. Кобилянської та вул. Тараскової, у Центрально-Міському районі віддбулася ДТП за участю транспортного засобу «МАЗ 63172н», днз НОМЕР_3 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу транспортного засобу «Toyota Prius», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Власником транспортного засобу «МАЗ 63172н», днз НОМЕР_3 , є військова частина НОМЕР_4 і на момент ДТП відповідач ОСОБА_1 як військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 , керуючи даним транспортним засобом здійснював службові завдання, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 від 22.03.2022 та протоколами про адміністративне правопорушення серія ААД №231847 від 22.03.2022 та серія НОМЕР_5 (а.с. 28, 29, 30).

Із пояснень від 22.03.2022, що містяться в матеріалах справи, наданих працівниками ППП у м. Кривий Ріг ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 також підтверджується, що учасниками ДТП були транспортний засіб «МАЗ 63172н», під керуванням відповідача, який належить військовій частині, тобто є військовим транспортним засобом та транспортного засобу «Toyota Prius», під керуванням ОСОБА_2 , який належить Департаменту патрульної поліції.

Із наведеного слідує, що на момент ДТП відповідач виконував роботу пов`язану із проходженням військової служби.

Оскільки транспортний засіб «МАЗ 63172н» належить військовій частині, тому із вимогами про відшкодування шкоди в порядку регресу МТСБУ має зветратись до військової частини НОМЕР_4 як власника транспортного засобу, який спричинив ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України).

Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (п. 2 і 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України).

Позов може бути пред`явлений до кількох відповідачів. Участь у справі кількох відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є їхні спільні права чи обов`язки; 2) права і обов`язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права й обов`язки (ст. 50 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду з позовом до відповідача.

За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

У п. 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 (провадження № 14-517цс19) зазначено, що належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача.

Близькі за змістом висновки сформульовані також у пункті 7,17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17, від 09 січня 2023 року в справі № 402/586/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 не є належним відповідачем у справі, а позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України не заявило клопотання про залучення до участі у справі як відповідача власника джерела підвищеної небезпеки, яким була заподіяна шкода.

На ряду з цим, слід зазначити, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Лише за наявності належних відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання щодо їх задоволення чи відмову у задоволенні. Без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову щодо стягнення шкоди з водія відповідача у справі, який керуючи військовим транспортним засобом, заподіяв матеріальну шкоду потерпілій особі.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2024 року

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: О.М. Новіков

О.В. Карпенко