КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Форвард» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Незнайко Євген Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Краковний І.В. звернувся до суду з позовом до АТ «Банк Форвард» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6746 від 09 листопада 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користі AT «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором у розмірі 59 747,24 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. було відкрите виконавче провадження НОМЕР_1 на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису № 6746 від 09 листопада 2019 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайко Є.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь стягувача AT «Банк Форвард» на загальну суму 59 747,24 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 6746 від 09 листопада 2019 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Проте, приватний нотаріус Незнайко Є.В. вчинив виконавчий напис за договором, який не був нотаріально посвідчений.

Таким чином, приватний нотаріус Незнайко Є. В. вчинив виконавчий напис №6746 від 09 листопада 2019 року без дотримання вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та та положень зазначених у Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, позивач заперечує проти заборгованості, так як здійснював погашення поточної заборгованості частини кредиту, тому заборгованість є значно меншою, ніж це визначено відповідачем. На думку позивача зазначена у виконавчому написі сума заборгованості 59 747,24 грн не є беззаперечною та має бути підтверджена належними та беззаперечними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду.

Приватний нотаріус Незнайко Є.В., вчиняючи виконавчий напис не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості за Договором №200183380 від 11 січня 2019 року, чим порушив вимоги закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київському міського нотаріального округу Незнайком Є.В., зареєстрований в реєстрі за №6746, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 59 747,24 грн.

Стягнуто з АТ «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 362,00 грн та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ «Банк Форвард» подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не було встановлено факту про те, що сума боргу є спірною, тому рішення винесене з неповним дослідженням обставин справи, а тому апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує також і тим, що нотаріусом за заявою АТ «Банк Форвард» було вчинено виконавчий напис. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року перевірено подачу відповідачем - АТ «Банк Форвард» на обґрунтування вимог повного пакету документів.

Зауважує, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Відповідач зазначає, що позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, між тим кредитна заборгованість позивача перед АТ «Банк Форвард» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса.

Окрім того, позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, позивачем не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором.

Відтак вважає, що позовні вимоги є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню

Наголошує, що Банком було надано нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а й виписки по рахунку, що доводило безспірність вимог Банку.

Відповідачем на момент звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису було надало всі передбачені законом документи (оригінал кредитного договору, розрахунок заборгованості, виписки по особовим рахункам, вимогу про усунення порушень).

У свою чергу, нотаріус лише перевіряє наявність необхідних документів, тому не повинен повідомляти боржника про стан заборгованості за Кредитним договором.

Таким чином, нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону. Підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, тому підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - відсутні.

Разом з тим, відповідач також наголошує, що у суду відсутні підстави для стягнення судових витрат, оскільки розмір витрат на юридичні послуги та опис робіт не обґрунтовані, а в матеріалах справи відсутні документи про оплату витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Сторони у справі будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду вказаної справи на розгляд справи не з`явилися, та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, тому суд відповідно до норм ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянув вказану справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №6746, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , 58897,24 грн як заборгованість за кредитним договором №200183380 від 11 січня 2019 року, укладеним з ПАТ «Банк Форд», правонаступником якого є АТ «Банк Форд» . Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13 травня 2019 року по 11 серпня 2019 року. Сума заборгованості складає 58897,24 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 57 670,66 грн; заборгованість за процентами становить 1,58 грн; плата за пропуск мінімальних платежів ставить 1 225,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із стягувача в розмірі 850,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 59 747,24 грн (а.с.8).

Оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., виконавче провадження НОМЕР_1.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи поданий ОСОБА_1 позов суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що відповідачем у справі АТ «Банк Форвард» не було надано суду доказів наявності заборгованості ОСОБА_1 стягнутої за виконавчим написом №6746 від 09 листопада 2019 року, в тому числі й складових заборгованості за кредитним договором №200183380 від 11 січня 2019 року, що між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Форд», а також доказів направлення позивачу вимоги про усунення порушень.

Крім того, перевіряючи доводи позивача про недотримання нотаріусом норм матеріального права при вчинення вказаного виконавчого напису, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 09 листопада 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. 09 листопада 2019 року вчинено виконавчий напис, за кредитним договором № 200183380 від 11 січня 2019 року, який укладений ПАТ «Банк Форд» з ОСОБА_1 , не посвідчувався нотаріально, тому і вчинювати виконавчий напис за таким правочином нотаріус не мав права.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на зазначене.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом установлено, що 09 листопада 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Незнайком Є.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6746, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № 200183380 від 11 січня 2019 року, укладеним з ПАТ «Банк Форд», правонаступником якого є АТ «Банк Форд». Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 13 травня 2019 року по 11 серпня 2019 року. Сума заборгованості складає 58 897,24 грн, в тому числі: заборгованість за сумою кредиту становить 57 670,66 грн; заборгованість за процентами становить 1,58 грн; плата за пропуск мінімальних платежів ставить 1 225,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» отримано плати із стягувача в розмірі 850,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 59 747,24 грн (а.с.8).

Оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л., виконавче провадження НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (Закон №3425-XII).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Так, у пункті 1 вказаного Переліку за значено, що підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса є нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно пунктів 3.1. - 3.5. глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Так суд першої інстанції перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог та дотримання приватним нотаріусом положень викладених у ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, мотивував свої висновки тим, що відповідач у справі АТ «Банк Форвард» не надав суду доказів наявності заборгованості ОСОБА_1 стягнутої за виконавчим написом №6746 від 09 листопада 2019 року, в тому числі й складових заборгованості. Також відповідач не надав суду доказів направлення позивачу вимоги про усунення порушень.

Крім того колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції проте, що вчиняючи виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений нотаріус порушив норми вище вказаного закону та положень викладених у Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Банк Форвард», залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв