Справа № 473/4318/24
"12" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У серпні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому вказувало, що 08 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачкою Договір про споживчий кредит №3146900.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів (з можливістю продовження вказаного строку за заявою позичальниці або в порядку автопролонгації), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 08 липня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту).
16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №16/12-2021-43, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3146900 від 08 червня 2021 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3146900 від 08 червня 2021 року.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 90 107 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 15 000 грн;
-заборгованість за процентами 73 607 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту 1 500 грн.
Крім цього, 08 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з відповідачкою Договір про споживчий кредит №102036274.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування коштами протягом 15 днів (з можливістю продовження вказаного строку за заявою позичальниці або в порядку автопролонгації), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 23 червня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту).
30 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №30-11-65, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №102036274 від 08 червня 2021 року.
10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №102036274 від 08 червня 2021 року.
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 55 644 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 9 168 грн;
-заборгованість за процентами 45 676 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту 800 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.
В судове засідання представниця позивача не з`явилася, проте у позові просила проводити розгляд справи без її участі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представниця позивача у позові не заперечувала проти такого порядку вирішення спору.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 08 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_1 . Договір про споживчий кредит №3146900.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 15 000 грн зі строком користування коштами протягом 30 днів (з можливістю продовження вказаного строку за заявою позичальниці або в порядку автопролонгації), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 08 липня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту).
16 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №16/12-2021-43, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3146900 від 08 червня 2021 року.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №3146900 від 08 червня 2021 року.
Крім цього, 08 червня 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ОСОБА_1 . Договір про споживчий кредит №102036274.
Відповідно до договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування коштами протягом 15 днів (з можливістю продовження вказаного строку за заявою позичальниці або в порядку автопролонгації), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 23 червня 2021 року), сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,75 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а в разі автопролонгації строку кредитування - 5 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, а також сплатити одноразову комісію за надання кредиту у розмірі 10 % від суми кредиту (в разі пролонгації строку кредитування: на 3 дні комісію за обслуговування кредиту у розмірі 3 % від розміру поточного залишку кредиту; на 7 днів у розмірі 5 % від розміру поточного залишку кредиту; на 15 днів у розмірі 10 % від розміру поточного залишку кредиту).
30 листопада 2021 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №30-11-65, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №102036274 від 08 червня 2021 року.
10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №102036274 від 08 червня 2021 року.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитні договори в електронній формі, узгодили у них усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договори за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Мілоан».
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078, ч. 1 ст. 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ст. 514, ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
За встановленого, права та обов`язки первісного кредитора за зобов`язаннями, що виникли з кредитних договорів №№3146900 та 102036274 від 08 червня 2021 року, перейшли до ТОВ «Коллект Центр».
Відповідно до копій платіжних доручень від 08 червня 2021 року №№48267717 та 28513282 (а.с. 22) 08 червня 2021 року відбулося перерахування ТОВ «Мілоан» коштів згідно умов кредитних договорів №№3146900 та 102036274 у розмірі 15 000 грн та у розмірі 10 000 грн на рахунок ОСОБА_1 , як позичальниці. Таким чином, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами.
Зі свого боку позичальниця зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 10 січня 2023 року їй нараховано заборгованість за кредитним договором №3146900 від 08 червня 2021 року у загальному розмірі 90 107 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 15 000 грн;
-заборгованість за процентами 73 607 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту 1 500 грн.
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахування процентів, у зв`язку з наступним.
Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору №3146900 протягом первісного строку кредитування (з 08 червня 2021 року до 08 липня 2021 року) проценти в межах цього строку підлягали до нарахування за ставкою 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.п. 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.2 кредитного договору №3146900 у разі продовження позичальницею користування кредитом після закінчення первісного або пролонгованого за її бажанням строку кредитування строк кредитування щоразу збільшується на 1 день, але продовження цього строку не може перевищувати 60 днів (автопролонгація). Проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 4.2 кредитного договору №3146900 у разі прострочення виконання позичальницею зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з наступного дня за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації, автопролонгації), згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України має право нараховувати проценти за ставкою 5 % від розміру простроченого грошового зобов`язання протягом усього строку прострочення.
З наданих розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування процентів за кредитним договором №3146900 здійснено первісним кредитором наступним чином:
- за період з 08 червня 2021 року до 08 липня 2021 року за ставкою 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що відповідає п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору;
- за період з 09 липня 2021 року до 06 вересня 2021 року за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що відповідає п.п. 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.2 кредитного договору (період автопролонгації строку кредитування).
Згідно наданих розрахунків заборгованості, зазначена заборгованість (за відсотками) станом на 16 грудня 2021 року становила 49 500 грн (з чим суд погоджується).
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал», як проміжний кредитор, також нарахував ОСОБА_1 проценти за період з 16 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 52 500 грн.
Зі змісту позову, а також наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за кредитним договором (а.с. 27, 28) вбачається, що такі проценти нараховані саме у якості договірних процентів за користування кредитом, а не в якості передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.2 кредитного договору №3146900 процентів за порушення позичальницею виконання грошового зобов`язання.
В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Позов не містить вимоги про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальницею грошового зобов`язання.
Тому нараховані в якості договірних проценти за період з 16 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 52 500 грн не підлягають стягненню, як такі, що нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування.
Водночас, у ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Будь-яких обмежень щодо можливості встановлення комісії за надання кредиту (на відміну від комісії за обслуговування кредиту, яка регулюється спеціальними правилами встановлення та відповідними обмеженнями) вказаний Закон не містить.
А тому нарахування кредитодавцем комісії за надання кредиту (на підставі умов кредитного договору) не суперечить вимогам закону.
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню встановлена судом заборгованість за кредитним договором №3146900 від 08 червня 2021 року у загальному розмірі 66 000 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 15 000 грн;
-заборгованість за договірними процентами (нарахованими за період з 08 червня 2021 року до 06 вересня 2021 року) 49 500 грн;
-заборгованість за комісією за видачу кредиту 1 500 грн.
Також станом на 10 березня 2023 року позичальниці нараховано заборгованість за кредитним договором №102036274 від 08 червня 2021 року у загальному розмірі 55 644 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 9 168 грн;
-заборгованість за процентами 45 676 грн;
-заборгованість за комісією за надання кредиту 800 грн.
Однак суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком, а саме в частині нарахування процентів, у зв`язку з наступним.
Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору №102036274 протягом первісного строку кредитування (з 08 червня 2021 року до 23 червня 2021 року) проценти в межах цього строку підлягали до нарахування за ставкою 1,75 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.п. 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.2 кредитного договору №102036274 у разі продовження позичальницею користування кредитом після закінчення первісного або пролонгованого за її бажанням строку кредитування строк кредитування щоразу збільшується на 1 день, але продовження цього строку не може перевищувати 60 днів (автопролонгація). Проценти в межах цього строку нараховуються за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно п. 4.2 кредитного договору №102036274 у разі прострочення виконання позичальницею зобов`язань зі сплати заборгованості кредитодавець, починаючи з наступного дня за датою спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгації, автопролонгації), згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України має право нараховувати проценти за ставкою 5 % від розміру простроченого грошового зобов`язання протягом усього строку прострочення.
З наданих розрахунків заборгованості вбачається, що нарахування процентів за кредитним договором №102036274 здійснено первісним кредитором наступним чином:
- за період з 08 червня 2021 року до 23 червня 2021 року за ставкою 1,75 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що відповідає п.п. 1.3, 1.4, 1.5.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору;
- за період з 24 червня 2021 року до 30 липня 2021 року за ставкою 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що відповідає п.п. 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.2 кредитного договору (період автопролонгації строку кредитування);
- за період з 31 липня 2021 року до 21 вересня 2021 року за ставками 1,75 % та 5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом відповідно, що відповідає п.п. 1.5.2, 1.6, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.3.1.1, 2.3.1.2 кредитного договору (період пролонгації строку кредитування за ініціативою позичальниці + автопролонгація).
Згідно наданих розрахунків заборгованості, зазначена заборгованість (за відсотками) станом на 21 вересня 2021 року становила 17 877,44 грн (з чим суд погоджується).
В той же час, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал», як проміжний кредитор, також нарахував ОСОБА_1 проценти за період з 30 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 39 422,40 грн.
Зі змісту позову, а також наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості за кредитним договором (а.с. 26, 29) вбачається, що такі проценти нараховані саме у якості договірних процентів за користування кредитом, а не в якості передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 4.2 кредитного договору №102036274 процентів за порушення позичальницею виконання грошового зобов`язання.
Позов не містить вимоги про застосування передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідків порушення позичальницею грошового зобов`язання.
Тому нараховані в якості договірних проценти за період з 30 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 39 442,40 грн не підлягають стягненню, як такі, що нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування.
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню встановлена судом заборгованість за кредитним договором №102036274 від 08 червня 2021 року у загальному розмірі 27 845,44 грн, у тому числі:
-заборгованість за кредитом 9 168 грн;
-заборгованість за договірними процентами (нарахованими за період з 08 червня 2021 року до 21 вересня 2021 року) 17 877,44 грн;
-заборгованість за комісією за видачу кредиту (в межах вимог) 800 грн.
Також з відповідачки на користь позивача у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України (згідно розміру задоволених позовних вимог) слід стягнути 1 949,73 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію договору від 07 червня 2024 року №07-06/2024, укладеного між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», про надання правової допомоги з додатком у вигляді узгоджених тарифів за надані послуги, а також документи, що містять перелік, детальний опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, оплату виконаної роботи, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів, вартість послуги 4 000 грн (виходячи з потраченого часу у 2 год. та вартості послуги у 2 000 грн за 1 год. роботи); підготовка пропозицій, вартість послуги 6 000 грн (виходячи з потраченого часу у 3 год. та вартості послуги у 2 000 грн за 1 год. роботи); складання позовної заяви, вартість послуги 15 000 грн (виходячи з потраченого часу у 5 год. та вартості послуги у 3 000 грн за 1 год роботи).
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Водночас є сумнівними з точки зору їх необхідності та розумності адвокатські послуги щодо надання усної консультації у спорі незначної складності тривалістю у 2 год., а також підготовка пропозицій тривалістю у 3 год., складання позовної заяви у стандартній справі незначної складності тривалістю у 5 год. та за ставками за надані послуги у розмірах, що значно перевищують середній розмір аналогічних послуг.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу (з урахуванням розміру задоволених вимог) до 2 000 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
- заборгованість за Договором про споживчий кредит від 08 червня 2021 року №3146900, що утворилася станом на 10 січня 2023 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 08 червня 2021 року до 06 вересня 2021 року) у розмірі 49 500 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот) гривень; заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, а всього в загальному розмірі 66 000 (шістдесят шість тисяч) гривень;
- заборгованість за Договором про споживчий кредит від 08 червня 2021 року №102036274, що утворилася станом на 10 березня 2023 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 9 168 (дев`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 08 червня 2021 року до 21 вересня 2021 року) у розмірі 17 877 (сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 44 копійки; заборгованість за комісією за надання кредиту у розмірі 800 (вісімсот) гривень, а всього в загальному розмірі 27 845 (двадцять сім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 44 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв