Справа № 204/7682/24
Провадження № 2/204/3308/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 13 858,29 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03 січня 2020 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 8666795 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 6 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів, із відповідною базовою процентною ставкою 1,6 % в день та розміром акційних процентів 0,80% в день. Сторонами відповідно до умов п. 2 Договору визначено, що розмір процентів на прострочену позику (строк користування коштами понад строки Договору) складають 2,70% в день. Кредитодавець на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти у сумі 6 000,00 грн. строком на 30 днів, а позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом з іншими платежами згідно з умовами цього договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує та не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості, відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість ОСОБА_1 станом на 14 липня 2020 року (дата відступлення права вимоги) становить 11 592,00 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 6 000,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими базовими процентами 2 592,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 3 000,00 грн. 10 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Новий кредитор прийняв їх. 14 липня 2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 105, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Отже, право вимоги за договором перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за Реєстром передачі прав вимоги № 105 починаючи з 14 липня 2020 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики позивач вправі здійснити нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення, до 23 лютого 2022 року. За розрахунками позивача 3% річних складають 562,13 грн., а інфляційні втрати 1 704,15 грн. Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 03 листопада 2023 року, включаючи тіло кредиту, проценти, 3% річних та інфляційні втрати, становить13 858,29 грн. Тому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» вирішило звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 29 липня 2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

01 жовтня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Додатком № 1 до договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року затверджено форму реєстру прав вимоги, які сторони мають підписати з переліком усієї необхідної інформації щодо кожного боржника. Однак, позивачем до позовної заяви долучено лише витяг з реєстру, який не підписано іншою стороною договору - ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», а підписаний виключно ТОВ «ФК «Профіт Капітал», тобто складено виключно в односторонньому порядку позивачем та не узгоджено з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів». В договорі чітко вказано, що підставою для переходу права вимоги до позивача є підписання реєстру прав вимоги, який не було надано позивачем до суду, тому дійсно встановити, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, на підставі договору факторингу, неможливо. Оскільки позивачем не надано до суду, а також не надано відповідачу в позасудовому порядку, належних доказів переходу до позивача права вимоги за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року, тому вважає, що у відповідача відсутні законні підстави сплачувати позивачеві заборгованість, в тому числі нараховані проценти. Також зазначив, що відповідача не було повідомлено про заміну кредитора за договором. При цьому, у разі неповідомлення чи неналежного (тобто, без надання доказів) повідомлення боржника про заміну кредитора - боржник не зобов`язаний виконувати своє зобов`язання на користь нового кредитора до моменту надання боржникові доказів переходу до нового кредитора відповідного права вимоги. Також зазначив, що у долучених до позовної заяви додатках відсутні документи, які підтверджують безспірність заборгованості та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Безпосередньо Договір та Паспорт позики не є документами, що підтверджують безспірність зобов`язання позивача за Договором та встановлюють прострочення його виконання. Хоча у позові і вказано, що відповідачем допущено прострочення платежів та зазначено суму заборгованості у розмірі 13 858,29 грн., проте документально це жодним чином не обґрунтовується та не підтверджується. Документи, які підтверджують факт передачі/перерахування відповідачу грошових коштів, зазначених у договорі, відсутні, до матеріалів справи позивачем не додано ні платіжної інструкції, ні виписки, ні чеку, які б підтверджували перерахування ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» на рахунок відповідача позики у розмірі 6 000,00 грн. Нараховані проценти, 3% річних та інфляційні витрати відповідач вважає надмірно великими порівняно зі збитками кредитора, їх загальний розмір перевищує тіло кредиту. Зазначені у позовній заяві витрати позивача на правову допомогу відповідач вважає надмірно великими, необґрунтованими та неспівмірними. Крім того, зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги відповідачу складає 8 100,00 грн. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та покласти на позивача витрати, понесені відповідачем у зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником було укладено в електронній формі Договір позики № 8666795, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. на строк 30 днів, до 02 лютого 2020 року, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти від суми позики), базова процентна ставка 1,60% на день, розмір процентів акційних 0,80% на день, розмір процентів на прострочену позику 2,70% на день (а.с. 8).

У статті 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

У відзиві на позовну заяву стороною відповідача фактично не заперечувався факт укладення ОСОБА_1 03 січня 2020 року в електронній формі договору позики № 8666795.

На підтвердження перерахування відповідачу ОСОБА_1 обумовленої Договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року суми грошових коштів позивачем надано відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінекспрес» № 19/07-2023-14 від 19 липня 2023 року, в якій зазначено, що ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес», відповідно до умов договору № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного з ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів», здійснено успішний переказ 03 січня 2020 року на суму 6 000,00 грн., який відбувся на карту № НОМЕР_1 , номер платежу 57594 (а.с. 20).

В свою чергу, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначав, що позивачем факт перерахування відповідачу суми позики у розмірі 6 000,00 грн. не доведений.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що умовами договору позики було передбачено, що грошові кошти надаються позикодавцем позичальникові саме шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, при цьому самим позичальником у договорі позики для перерахування грошових коштів було вказано такий же рахунок, як зазначений у відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінекспрес» № 19/07-2023-14 від 19 липня 2023 року. Крім того, відповідач не надав суду жодних доказів у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження того, що рахунок, на який 03 січня 2020 року були перераховані грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. (платіж № 57594), належить не відповідачу, а іншій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, враховуючи ненадання відповідачем жодних доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позову, оскільки згідно з положеннями частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справу на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, суд вважає встановленим, що 03 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 дійсно було укладено Договір позики № 8666795, згідно з яким відповідач отримав обумовлену договором позики суму грошових коштів у розмірі 6 000,00 грн.

Позикодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів на умовах, передбачених договором.

Відповідач скористався наданим кредитом.

Згідно з розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року станом на 25 лютого 2020 року становить 11 592,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 592,00 грн. заборгованість по відсотках (а.с. 25).

У позовній заяві позивач посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року, оскільки на підставі договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року є правонаступником первісного позикодавця Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів».

Так, дійсно судом встановлено, що 10 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» як клієнтом було укладено Договір факторингу № 10072020, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений договором спосіб (а.с. 30-33).

Однак, реєстр прав вимоги із зазначенням прав вимоги (переліку боржників), які клієнт відступає фактору, позивачем суду не наданий, а надано лише незаповнений зразок такого реєстру прав вимоги, який є додатком № 1 до договору факторингу № 10072020 (а.с. 34).

У Витязі з Реєстру прав вимог № 105 від 14 липня 2020 року до договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року зазначено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року, укладеним з ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 11 592,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2 592,00 грн. заборгованість по процентам за користування; 3 000,00 грн. заборгованість по простроченим процентам за користування (а.с.38).

Однак, суд вважає, що Витяг з Реєстру прав вимог № 105 від 14 липня 2020 року до договору факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» дійсно перейшло право вимоги за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року, за яким боржником є ОСОБА_1 . Оцінюючи вищевказаний Витяг з Реєстру прав вимог суд оцінює його критично та до уваги в якості належного та допустимого доказу не приймає, оскільки він складений самим позивачем та не містить підписів від імені клієнта та фактора, а також не містить печатки клієнта - Товариства з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів». Крім того, вказаний Витяг з Реєстру прав вимог не містить дати його складання. Більш того, вищезазначений Витяг з Реєстру прав вимог засвідчений директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» Запорожченко А.В., в той час як договір факторингу № 10072020 від 10 липня 2020 року від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» підписувався директором ОСОБА_3 , а отже і Реєстр прав вимог № 105 від 14 липня 2020 року до даного договору факторингу мав бути підписаний директором ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У частині 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.

Отже, факт набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» прав вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки не доведений позивачем.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 8666795 від 03 січня 2020 року у загальному розмірі 13 858,29 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» слід відмовити в повному обсязі.

Також, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (зокрема і витрати на правничу допомогу), покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то всі судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

Крім того, щодо заяви відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Василенко О.В., що підтверджується ордером серії АЕ № 1067664 від 31 травня 2021 року (а.с. 82) та Договором про надання правової допомоги від 18 березня 2021 року, укладеним між адвокатом Василенко О.В. та ОСОБА_1 (а.с. 78-80). Також, 18 березня 2021 року між адвокатом Василенко О.В. та ОСОБА_1 було підписано Протокол № 1 погодження договірної ціни на виконання робіт (надання послуг) (а.с. 81).

При цьому, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Також, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Однак, на підтвердження обсягу наданої відповідачу правової допомоги та розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представником відповідача до суду не надано жодних належних та допустимих доказів.

При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За таких обставин суд зазначає, що відсутність належного підтвердження обсягу наданої відповідачу правничої допомоги у справі № 204/7682/24 та розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог відповідача про відшкодування таких витрат, а отже заява відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 15, 16, 204, 512, 514, 516, 526, 627, 634, 638, 640, 641, 1046 Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» та керуючись ст.ст. 2, 4, 76-82, 128, 133-137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез