Дата документу 02.10.2024 Справа № 336/4531/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4531/24 Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/807/1358/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Тараса Віталійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс банк», треті особи - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яресько Т.В., звернувся до суду з вищевказаним позовом, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 26820 від 11.11.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» (змінило назву на АТ «СЕНС БАНК»), та стягнути з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу та судовий збір.

Разом із позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яресько Т.В., подав заяву про забезпечення позову, просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 26820 від 11.11.2019, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» (змінило назву на АТ «СЕНС БАНК»).

Необхідність забезпечення позову заявник обґрунтовував тим, що у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 проводяться активні виконавчі дії.

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 02.04.2024 року виконавцем вирішено: звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , що отримує дохід у військова частина НОМЕР_2 ; здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 94 584,67 гривня (UAH), в тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Зазначає, що виконавець вчиняє активні дії, спрямовані на здійснення відрахувань в розмірі 20 % з грошового забезпечення позивача.

Постановою про стягнення з боржника основної винагороди вирішено: стягнути з боржника: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , основну винагороду у сумі 6 002,26 грн.

Посилається на те, що примусове виконання зазначеного оспорюваного виконавчого напису до ухвалення рішення по суті спору порушує права позивача, а невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вважає, що оскільки виконавець здійснює виконавчі дії за виконавчим провадженням, що відкрите на підставі виконавчого напису, що оскаржується в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, у разі не забезпечення позову виконавець буде надалі стягувати кошти з грошового забезпечення позивача на підставі виконавчого напису до моменту ухвалення рішення по суті, тобто є загроза стягнення суттєвої суми коштів. Повернення цих коштів вимагатиме від позивача значних зусиль, фінансових витрат, та є сумнівним з точки зору виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Тараса Віталійовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до АТ «СЕНС БАНК», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольга Леонідівна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Яресько Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву, зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №26820 від 11.11.2019, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» (змінило назву на АТ «СЕНС БАНК»).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зазначає, що позивачем було долучено постанову про стягнення основної винагороди та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача від 02.04.2024 р., що була направлена виконавцем до виконання у військову частину НОМЕР_2 .

Вказує, що суд першої інстанції порушив право позивача на ефективний захист, оскільки внаслідок відмови в забезпеченні позову з грошового забезпечення позивача стягуватиметься борг на підставі виконавчого напису згідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи позивача від 02.04.2024р., повернути ці кошти можна виключно в судовому порядку.

Відзиви на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходили, що не заважає розгляду справи у відповідності до положень ст. 360 ЦПК України.

Учасники справи, будучи належним чином відповідно до вимог процесуального законодавства повідомленими про дату, час та місце розгляду справи до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не вказано яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливими чи ускладнити виконання рішення суду. Позивачем до заяви про забезпечення позову не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність обмеження прав позивача, які можуть бути усунуті шляхом застосування заходів забезпечення позову. Так, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що він є військовослужбовцем, та з його грошового утримання чи інших доходів здійснюються відрахування, а рівно і доказів того, що на якесь майно позивача було накладено арешт.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову передбачено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Колегією суддів прийнято до уваги, що Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 року по справі № 916/3710/22 наголошував на тому, що, зважаючи на практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є виконавчий напис про стягнення з позивача на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» (змінило назву на АТ «СЕНС БАНК») заборгованості, який позивач вважає таким, що не підлягає виконанню.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, позивач обґрунтовував її можливістю передчасного стягнення з нього коштів, що призведе до неможливості ефективного захисту його прав у визначений законом спосіб, зумовить виникнення між сторонами інших спорів, збільшить тягар витрат на відновлення заявлених до захисту прав.

Колегією суддів встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт вчинення приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольгою Леонідівною дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого напису, правомірність вчинення якого оскаржується позивачем у цій справі.

Так, на підставі оспорюваного виконавчого напису № 26820 від 11.11.2019, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «АЛЬФА-БАНК» (змінило назву на АТ «СЕНС БАНК»), 25.11.2019 року приватний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3. 02.04.2024 року приватний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, 25.11.2019 року приватний виконавець виніс постанову про стягнення з боржника основної винагороди.

ОСОБА_1 просив зупинити стягнення, яке вже відбувається на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса.

Колегія суддів приймає до уваги, що у цій справі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, а тому у випадку її задоволення судове рішення не вимагатиме примусового виконання. Враховуючи вимоги ст. 150 ЦПК України, суд має досліджувати та застосовувати таку підставу вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом, без нових звернень до суду.

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи вжиття приватним виконавцем дій на підставі виконавчого напису, який позивач оскаржив в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів доходить до висновку, що існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

У разі, якщо до закінчення розгляду спору у цій справі приватний виконавець примусово стягне суму коштів з позивача, останній не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 .

Запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків.

Захід забезпечення позову, який полягає у зупиненні стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в цьому випадку до вирішення спору по суті про відповідність / невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

Вказане кореспондується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 16.08.2018 року у справі №910/1040/18, від 25.02.2019 року у справі №924/790/18, від 11.10.2019 року у справі №910/4762/19, від 06.04.2020 року у справі №203/1491/19, від 30.09.2020 року у справі №910/19113/19, від 15.01.2021 року у справі №914/1939/20, від 31.05.2023 року у справі №910/8291/22.

З урахуванням зазначеного колегія суддів доходить до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса є адекватним та ефективним заходом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав ОСОБА_1 у разі задоволення позову. Такий вид забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із позовними вимогами. У разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, та ОСОБА_1 буде неспроможний здійснити захист у межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Отже, наявні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із характером спірних правовідносин, порушив норми процесуального права що, відповідно, призвело до неправильного вирішення заяви про забезпечення позову, і є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та постановлення нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яресько Т.В., про забезпечення позову, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Тараса Віталійовича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 травня 2024 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Яресько Тараса Віталійовича про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, зареєстрованого в реєстрі за № 26820 від 11.11.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс банк») заборгованості у розмірі 60 022,55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко