ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м.Суми

Справа №591/8427/23

Номер провадження 22-ц/816/883/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

у присутності:

представника особи, бездіяльність якої оскаржується, - начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мозгового Дениса Олеговича - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мозгового Дениса Олеговича

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року, постановлену у складі судді Шелєхової Г.В. у м. Суми,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мозгового Дениса Олеговича та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Фідірко Я.С. звернувся до суду із вказаною скаргою.

Скаргу мотивує тим, що на початку березня 2023 року він дізнався, що його рахунок для виплати заробітної плати заблокований на підставі постанов державного виконавця про арешт коштів боржника.

Вказує на те, що у виконавчій службі на виконанні перебували виконавчі провадження №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 про стягнення з нього боргу, дані виконавчі провадження завершені. На його неодноразові звернення до Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Ковпаківський відділ ВДВС) із заявами про зняття арешту з коштів він отримав відмову у зв`язку з відсутністю правових підстав для зняття арешту з коштів.

Зазначає, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , йому відкрито картковий рахунок « Зарплатний ». Вважає, що накладення арешту на його рахунок, призначений для виплати заробітної плати, є неправомірним. На думку скаржника, наявна неправомірна бездіяльність начальника Ковпаківського відділу ДВС, що полягає у не знятті арешту з коштів боржника, накладених постановами про арешт коштів боржника від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

-Визнати неправомірною бездіяльність начальника Ковпаківського відділу ДВС Мозгового Д.О., що полягає у не знятті арешту з коштів боржника, накладений постановами про арешт коштів боржника від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 відносно ОСОБА_2 ;

-Зобов`язати начальника Ковпаківського відділу ДВС Мозгового Д.О. зняти арешт з коштів боржника, накладений постановами про арешт коштів боржника від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5, що містяться на відкритому рахунку № НОМЕР_2 , МФО банка 337568, код ОКПО 09337356 в АТ «Ощадбанк», як « Зарплатний », на ім`я ОСОБА_2 ,

-Стягнути з начальника Ковпаківського відділу ДВС ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 10 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність начальника Ковпаківського відділу ДВС ОСОБА_4 , що полягає у не знятті арешту з коштів боржника ОСОБА_2 , накладеного постановами про арешт коштів ОСОБА_2 від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях НОМЕР_6, НОМЕР_7 відносно ОСОБА_2 .

Зобов`язано начальника Ковпаківського відділу ДВС Мозгового Д.О. зняти арешт з коштів боржника, накладений постановами про арешт коштів ОСОБА_2 від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях НОМЕР_6, НОМЕР_7, що містяться на відкритому рахунку НОМЕР_2 , МФО банка 337568, код ОКПО 09337356 в АТ «Ощадбанк» як «Зарплатний» на ім`я ОСОБА_2 .

Стягнуто на користь ОСОБА_2 з Ковпаківського відділу ДВС за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, начальник Ковпаківського відділу ДВС ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом не взято до уваги фактичні та юридично значимі обставини, що об`єктивно б вплинули на прийняття вмотивованого та обґрунтованого рішення, просить скасувати ухвалу суду повністю, залишити скаргу без розгляду в повній мірі з необґрунтованості та невмотивованості, ухвалити нове рішення.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом неправильно застосовано положення ст.ст. 37, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що державним виконавцем не допущено порушення щодо не зняття арешту з коштів боржника. Крім того, зазначає, що виконавчі дії не можуть проводитися у закінченому виконавчому провадженні.

Наголошує на тому, що підставою для визнання бездіяльності органу ДВС є саме порушення пасивною поведінкою прав боржника, натомість у даному випадку права боржника не порушено в рамках заявлених вимог, виконавець діяв у відповідності до вимог закону, зокрема начальником відділу на вимогу боржника обґрунтовано роз`яснено причини не зняття арешту з коштів, що не було враховано судом першої інстанції. Зокрема, на наслідками закінчення (завершення) виконавчого провадження з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з коштів та майна боржника не знімається.

Наголошує на тому, що виконавчі провадження, в рамках яких накладено арешт на кошти на рахунках боржника, закінчено у 2019 році, та у зв`язку із закінченням строків зберігання виконавчі провадження знищені.

Зазначає, що судом не було враховано та застосовано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 756/1927/16-ц.

Наголошує на тому, що оскаржувані рішення прийняти державними виконавцями на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, тому підстави для задоволення скарги були відсутні.

Учасники справи правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи дії якої оскаржуються, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 (а.с. 12).

Згідно довідки філії - Сумське облуправління АТ «Ощадбанк» від 21 березня 2023 року № 116.147-839 вбачається, що ОСОБА_2 відкрито картковий рахунок «Зарплатний» (для виплати заробітної плати) за наступними реквізитами: № НОМЕР_2 , МФО банка 337568, код ОКПО 09337356 (а.с. 13).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Кошеленко В.В. від 31 липня 2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_4 по примусовому виконанню виконавчого листа № 591/1895/16, виданого 07 лютого 2017 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 8939,92 грн (а.с. 19).

09 липня 2019 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС Сіромахою А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП № НОМЕР_4, зі змісту якої вбачається, що накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Раффайзен Банк Аваль», АТ «Державний ощадний банк» та АТ «Сбербанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 26).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Сіромахи А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 грудня 2019 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови вбачається, що рішення суду не виконано, доходи і майно боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними (а.с. 20).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Кошеленко В.В. від 31 липня 2017 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_5 по примусовому виконанню виконавчого листа № 591/1895/16, виданого 07 лютого 2017 року Зарічним районним судом м. Суми, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 5000 грн (а.с. 22).

11 липня 2019 року старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу ДВС Сіромахою А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника у ВП № НОМЕР_5, зі змісту якої вбачається, що накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Раффайзен Банк Аваль», АТ «Державний ощадний банк» та АТ «Сбербанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 26).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС Сіромахи А.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 23 грудня 2019 року вказаний виконавчий лист повернуто стягувачу згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови вбачається, що рішення суду не виконано, доходи і майно боржника, на яке можливо звернути стягнення не виявлено, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними (а.с. 23).

23 березня 2023 року Ковпаківським відділом ДВС надано відповідь на звернення ОСОБА_2 з приводу зняття арешту з коштів та зазначено, що на виконанні у Ковпаківському відділі ДВС перебували виконавчі провадження № НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_8 про стягнення з нього боргу. Вказані виконавчі провадження завершені на підставі ч. 1, п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» та передані до архіву. Роз`яснено, що виконавчі дії здійснюються державними виконавцями у відкритих виконавчих провадженнях. Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Крім того, у наданому пакеті документів відсутня виписка з банку про надходження на картковий рахунок. Тому відсутні підстави для зняття арешту з коштів (а.с. 24).

27 липня 2023 року адвокатом Молібог Ю.М. в інтересах ОСОБА_2 подано заяву про скасування арешту з банківського рахунку (а.с. 28).

02 серпня 2023 року на заяву адвоката Молібог Ю.М. надано відповідь стосовно зняття арешту з коштів. Роз`яснено, що виконавчі дії здійснюються державним виконавцем у відкритих виконавчих провадженнях, а тому відмовлено у знятті арешту з коштів (а.с. 25-26).

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи допущене державним виконавцем порушення щодо не зняття арешту з майна боржника, внаслідок якого було порушено право останнього на мирне володіння його майном, відділом ДВС не надано чіткого роз`яснення щодо алгоритму дій скаржника щодо відновлення виконавчого провадження та подальшого зняття арешту, не обґрунтовано заборону відновити виконавче провадження за власною ініціативою для вирішення питання про зняття арешту, тому суд дійшов висновку про неправомірність бездіяльності начальника Ковпаківського відділу ДВС, що полягає у не знятті арешту з коштів боржника, накладеного постановами про арешт коштів ОСОБА_2 від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 відносно ОСОБА_2 та зобов`язання зняти арешт з рахунків заявника.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції не узгоджуються з матеріалами справи на вимогами закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

За змістом положень ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення п. 1 ч. 1 та ч. 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача права звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається лише у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

У постанові від 20 квітня 2022 року у справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя. Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

ОСОБА_2 надані суду докази того, що рахунок, з якого він просить зняти арешт призначений для виплати заробітної плати.

Як встановлено судом, 23 грудня 2019 року постановами державного виконавця Ковпаківського відділу ДВС у ВП №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 виконавчі листи № 591/1895/16, видані Зарічним районним судом м. Суми 07 лютого 2017 року, повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас вбачається, що у вказаних виконавчих провадженнях постановами державного виконавця від 09 липня 2019 року та від 11 липня 2019 року відповідно було накладено арешт на грошові кошти на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ «Раффайзен Банк Аваль», АТ «Державний ощадний банк» та АТ «Сбербанк» та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_2 .

Як вже зазначалося вище, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна. Доказів того, що на момент винесення постанов державного виконавця про арешт коштів боржника, як і постанов про повернення виконавчих листів стягувачу, у боржника був відкритий в АТ «Ощадбанк» рахунок «Зарплатний» матеріали справи не містять. Водночас постановами про арешт коштів боржника у вказаних виконавчих провадженнях передбачено накладення арешту також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. При цьому рахунок з якого ОСОБА_2 просить зняти арешт, призначений для виплати заробітної плати.

З врахуванням того, що виконавчі провадження №№ НОМЕР_4 та НОМЕР_5 закінчені, а державний виконавець не наділений повноваженнями поза межами виконавчого провадження вчиняти виконавчі дії, виконавчі листи повернуто стягувачу 23 грудня 2019 року та повторно не пред`являлись до виконання, будь-які дії орган ДВС не вправі проводити, отже у діях начальника відділу ДВС відсутні порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», тому відсутні підстави для визнання незаконною бездіяльності начальника Ковпаківського відділу ДВС та зобов`язання його вживати заходи щодо зняття арешту з рахунку, а висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Проте, враховуючи неможливість проведення державним виконавцем дій щодо зняття арешту з коштів боржника, що містяться на зарплатному рахунку ОСОБА_2 , а право останнього на розпорядження коштами на вказаному рахунку залишаються обмеженими, тому з метою відновлення прав ОСОБА_2 , які не має можливості відновити у закінчених виконавчих провадженнях державний виконавець, слід скасувати арешт з коштів боржника, накладений постановами про арешт коштів боржника від 09 липня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 та від 11 липня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, що містяться на відкритому рахунку № НОМЕР_2 , МФО банка 337568, код ОКПО 09337356 в АТ «Ощадбанк», як « Зарплатний », на ім`я ОСОБА_2 . У зв`язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення скарги ОСОБА_2 .

З огляду на те, що бездіяльності начальника Ковпаківського відділу ДВС не встановлено, тому відсутні підстави для покладення витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу понесених в суді першої інстанції в даній справі на Ковпаківський відділ ДВС.

Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги слід компенсувати Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3028 гривень 00 копійок.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, 3, 4; 381-382 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мозгового Дениса Олеговича задовольнити частково.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 10 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати арешт з коштів боржника ОСОБА_2 , накладений постановами про арешт коштів боржника від 09 липня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 та від 11 липня 2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_5, що містяться на відкритому рахунку № НОМЕР_2 , МФО банка 337568, код ОКПО 09337356 в АТ «Ощадбанк», як «Зарплатний», на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Компенсувати Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3028 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов