1Справа № 335/4156/22 2/335/52/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Макарова В.О.,

за участю секретаря судового засідання Філатової О.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача-2 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ», про визнання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року неукладеним; визнання Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року та Договору факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018 року недійсними в частині; спростування недостовірної інформації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, який представник підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що 29.03.2021 року ОСОБА_3 , виявила, що її мобільний телефон № НОМЕР_1 не працює, але вирішила, що просто поганий зв`язок.

В подальшому, позивач зателефонувала до оператора МТС, останні повідомили, що з номером телефону проблеми та порадили звернутись до сервісного центру. Цього ж дня

вона звернулась до сервісного центру МТС, де їй повідомили, що на мобільний номер НОМЕР_1 намагалась підключитися невідома особа. Також було повідомлено, що невстановлені особи шахрайським способом зробили дистанційну заміну її SIM-картки, якою вірогідно, і скористались для отримання кредиту. Задля безпеки, позивач вирішила змінити сім-картку з іншим номером, придбала нову SIM-картку та встановила її. Через певний час, в січні 2022 року, в зв`язку з необхідністю отримати певну інформацію, вставила до свого телефону стару сім-картку, якою не користувалась, та на дану сім-картку почали приходити повідомлення про велику суму заборгованості, у сумі 63-х тисяч гривень та необхідність її сплати.

У зв`язку з викладеним, 14.01.2022 року ОСОБА_3 звернулась до чергової частини ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із заявою, яку було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Після звернення до ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» ОСОБА_3 дізналась про існування Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року (далі Договір, Кредитний договір) на суму 3000 грн., нібито укладеного між нею та ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ». Станом на 19.01.2022 року сума заборгованості складала 24840,00 грн. та в довідці зазначалось, шо право вимоги за даним договором було передано ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Наразі їй повідомляють про заборгованість близько 70 тисячі гривень.

Позивач вказує, що вказаний Договір вона не укладала та не підписувала ані власним, ані електронним підписом, кредитних коштів не отримувала, а також не подавала жодних заявою в електронному вигляді з метою укласти договір, у зв`язку з чим, він є нікчемним, оскільки був укладений без її відома та волевиявлення. В цьому Договорі не зазначені її паспортні дані, не дотримано встановленого законом порядку укладання договорів в електронному вигляді.

Представником позивача зроблені запити до ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» щодо надання інформації про укладання договорів з позивачем та з проханням, якщо такі були, то надати їх копії, розрахунок заборгованості, анкети-заявки щодо надання грошових коштів в борг та інші документи, пов`язані з ними.

Разом з цим, від ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» відповіді на адвокатський запит отримано не було.

На вказаний запит ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було надано відповідь та копії документів, зокрема: копію Договору про надання фінансових послуг № 20, копію Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, Витяг з реєстру боржників та розрахунок заборгованості.

Звертає увагу суду, що з копії Договору, який був наданий відповідачем вбачається, що доказів, що його підписувала позивач - ОСОБА_3 немає, оскільки не містить ані алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) позивача. Не надано доказів, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідними електронними підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, взагалі відсутні будь-які докази щодо укладання кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_3 на отримання кредитних коштів у сумі 3000 грн. в онлайн-режимі на підставі заявки-анкети. Відсутні будь-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачами кредитних або інших зобов`язальних правовідносин.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 207, ст. 1055 ЦК України, якими встановлені вимоги щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, з огляду на те, що Договір про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року не підписаний позивачем у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, як укладання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року так і існування між сторонами кредитних зобов`язальних правовідносин, вважає, що Договір договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року є нікчемним.

Вказує, що не було волевиявлення на укладання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, не мало місце наміру отримати кредитні кошти, не підписувала кредитні договори та не отримувала кредитні кошти.

На підтвердження того, що ОСОБА_3 не було отримано ніяких грошових коштів, надає виписку по кредитній картці за період з 01.03.2021 року по 30.03.2021 року, відповідно до якої, надходжень грошових коштів у сумі 3000 грн. за кредитним договором не було.

У зв`язку з цим, вважає, що є всі підстави вважати що Договір про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року неукладеним, тому його належить визнати недійсним. Також вважає, що слід визнати Договір факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладений між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, в яких боржником вказана ОСОБА_3 , бо фактору не може бути передано право грошової вимоги за визнаним судом не укладеним договором, що не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи те, що згідно Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року у ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» виникло право грошової вимоги до ОСОБА_3 за нікчемним (неукладеним) договором, Договір факторингу, укладений між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 , є недійсним.

Крім того, до позовної заяви поданий витяг з ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» стосовно ОСОБА_3 , відповідно до якого, у останньої існує заборгованість, а саме п. 1 «Інформація по договору» вказаний номер договору № 620, дата видачі 28.03.2021 року, який є предметом розгляду справи.

Однак, враховуючи те, що є всі підстави вважати, що даний Договір нікчемний (неукладеним), на підстави чого визнається недійсним Договір про відступлення права вимоги в частині, що стосується ОСОБА_3 , так як вимоги по Кредитному договору відступлені (як вказано в витязі «продані», п. 1), тому вважає за необхідне спростувати дану інформацію, так як відомості, що містяться в Українському бюро кредитних історій перешкоджають нормальній підприємницькій діяльності позивача.

У зв`язку з викладеним, з урахуванням поданої заяви про зміну предмету спору від 31.08.2022 року, просить суд визнати Договір про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, укладений між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» ОСОБА_3 неукладеним. Визнати Договір факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладений між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Договір факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018 року, укладений між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», недійсним в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, в яких боржником вказана ОСОБА_3 . Зобов`язати ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» спростувати недостовірну інформацію стосовно укладеного з ОСОБА_3 та існуючої за нею заборгованості за цим договором перед ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», шляхом внесення змін до інформації, що міститься в ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ» у кредитній історії ОСОБА_3 , про нікчемність Договору № 620 від 28.03.2021 року та відсутність у ОСОБА_3 заборгованості по договору № 620 від 28.03.2021 року. Стягнути судові витрати з відповідачів.

Ухвалою суду від 26.07.2022 року відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено третій особі строк для подання пояснень тривалість п`ятнадцять днів з дня вручення копії вказаної ухвали.

30.08.2022 року від відповідача TOB «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній зазначив, що позов ґрунтується на твердженнях, які суперечать фактичним обставинам справи, та не доведені доказами. Звертає увагу, що укладений Договір є консесуальним. При цьому позивач не зазначає на якій підставі Кредитний договір має бути визнаний нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний договір). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними, зокрема не є укладений правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладання (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Відповідач звертає увагу на Постанову Верховного Суду від 12.01.2021 року по справі № 524/5556/19 з подібних відносин, відповідно до якої «Верховний Суд звертає увагу й на непослідовність позиції позивачки, яка одночасно заявляла, що договір нею не укладався, потім, що кошти їй не передавалися і одночасно просить визнати договір недійсним. Але недійсним можна визнати лише укладений договір».

Так само в позовній заяві позивач змішує поняття недійсності та неукладеності договору.

Стосовно порядку укладання договору, то між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір у електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, і з огляду на ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію» до нього мають застосовані приписи цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно послідовності укладення спірного кредитного договору, клієнт заповнює свої дані на сайті відповідача. Перш ніж отримати позику, клієнт зобов`язаний ознайомитися з правилами та умовами позики переглянувши їх по посиланню https://bistrozaim.ua/oferta.pdf і підтвердити свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, клієнт отримує унікальний код підтвердження оформлення позики через CMC на свій мобільний номер вказаний при реєстрації на сайті bistrozaim.ua. CMC відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок TurboSMS (https://turbosms.ua/). І після отримання CMC, клієнт повинен внести отриманий код на сайті, і таким чином підтвердити подачу заявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в і тому числі, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Після подачі заявки, позивач отримав на свій телефон, вказаний у заявці, CMC повідомлення з унікальним кодом, який ввів на сайті bistrozaim.ua.

У разі позитивного рішення про видачу позики, система генерує унікальний код, який використовується уповноваженою особою відповідача для підтвердження підписання кредитного договору в порядку, визначеному ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», і тільки після цього система переводить клієнту на карту суму зазначену в заявці.

Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний доку мент, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Суди, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального права, дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або с.мс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачкою таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Отже, твердження позивача, що вона не підписувала спірний кредитний договір не підтверджуються належними та допустимими доказами та ґрунтується виключно на словах позивача.

Підписання договору здійснювалось електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Позивач здійснив дії, описані вище, для укладення спірного кредитного договору та отримання коштів. Відповідач, в свою чергу, виконав свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Зазначаємо, що кошти за спірним кредитним договором перераховані платіжною системою «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником є внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY».

Так, відповідно до довідки наданої Товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», позивачу було перераховано кошти за спірним кредитним договором, що доводить перерахування коштів позивачу за кредитними договорами.

Те, що позивач не виконує умови договору та не повертає отримані кошти, не є підставою для визнання спірного кредитного договору неукладеним.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Звертає увагу на те, що ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» є фінансовою установою та здійснює діяльність щодо надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на підставі ліцензії від 24.07.2015 року (Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) про переоформлення ліцензії від 26.01.2017 року № 163).

Згідно даних ІТС ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» здійснило укладання електронного договору, що підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора у вигляді алфавітно-цифрової послідовності. Позивач була ідентифікована системою інтегрованої системи електронної ідентифікації Міністерства цифрової трансформації України, що також підтверджує факт укладання кредитного договору.

Стосовно здійснення шахрайських дій по відношенню до позивачки, що вона додає до позовної заяви Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, проте сам факт звернення до правоохоронних органів не доводить вчинення стосовно позивача злочину, немає рішення суду, яке набрало законної сили, про зазначені факти. У Витягу зазначено, що невідома особа викрала грошові кошти позивача, а не оформила кредити на її ім`я. Немає жодного доказу, що кредитний договір оформлено іншою особою. В кредитному договорі персональні дані ідентичні тим, які вказані самою позивачкою та підтверджені за допомогою інтегрованої системи електронної ідентифікації Міністерства цифрової трансформації України, яка передбачає володіння персональними даними для проходження перевірки. Отже, посилання позивача на те, що хтось вчинив шахрайські дії стосовно нього, є виключно словами позивача. У зв`язку з викладеним, відповідач - директор ОСОБА_4 просить в задоволенні позовної зави відмовити повністю.

30.08.2022 року від відповідача TOB «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що між ОСОБА_3 та ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» 28.03.2021 року було укладено Договір про надання фінансових послуг № 620.

Листом від 14.12.2021 року (лист отримано на електронну пошту первісного кредитора) ТОВ фінансова компанія «ВЕР ФОР ПЕЙ» підтвердило, що на підставі укладеного між товариством договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено наступний переказ грошових коштів: Деталі транзакції: Номер картки НОМЕР_2 , Власник картки (емітент) банк FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK, Категорія карти Visa, Час запиту 28.03.2021 року 20:28:47, сума 3000 грн., Валюта UAH. Інформацією про держателя вищевказаної банківської картки та про рух коштів по ній в повній мірі володіє банк-емітент цієї карти.

Відповідач звертає увагу суду на те, що виписка по кредитній картці, долучена позивачем немає жодних відомостей щодо номеру картки, рахунку та інше, більш того, дана картка банку «ПУМБ» із встановленим кредитним лімітом 50000 грн. Тобто, позивач повинна була долучити виписку по саме картці НОМЕР_2 .

Із вищезазначеного вбачається, що ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» виконало свої зобов`язання з приводу надання кредитних грошових коштів. Кошти за кредитними договорами відповідач перерахував на банківську картку позичальника платіжною системою ТОВ фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» (WayForPay), яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FLASHPAY».

На підставі Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», право вимоги за договорами, в тому числі за Кредитним договором боржника перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Керуючись чинним законодавством та практикою Верховного Суду, можна зробити висновок, що спірні кредитні договори були підписані позивачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Окрім того, з усією необхідною інформацією для отримання споживчого кредиту позивач ознайомилася, тому твердження позивача є недоведеними жодним доказом.

Таким чином, підстави для визнання спірного Кредитного договору та Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року недійсними відсутні. Позовні вимоги є абсолютно недоведеними, натомість, звернення до правоохоронних органів саме по собі не є підтвердженням будь-яких шахрайських дій із сторони кредитора, у зв`язку з викладеним директор ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

12.09.2022 року від позивача надійшла відповідь на відзиви, в якій вона просить посилатися на вказану відповідь при винесенні рішення. Звертає увагу, що Кредитний договір з ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» нею не укладався, про його існування дізналась випадково. Грошових коштів від ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» не отримувала, а у заявці на отримання кредиту дійсно стоїть її прізвище, та дані, які були отримані після того, як було зламано її сім-карту, а даний номер прив`язаний до інтернету-банкінгу АТ «ПРИВАТБАНК», де відкриті рахунки в зв`язку з веденням підприємницької діяльності. Саме звідки і були отримані ці дані. На момент оформлення кредитом позивачка уже не мала змоги користуватися цим номером телефону, а емайл їй не належить взагалі, а інших рахунків та карт, ніж ті, що вказані в наданій до позову довідці, немає. Виявивши те, що невідома особа, яка невідомо як отримала її анкетні дані, розсилає від її імені заявки на отримані кредити, ОСОБА_3 звернулась до поліції.

Дослідивши заяву-анкету, яку надано ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» до відзиву № 620 від 28.03.2021 року наголошує, що не підписувала дану анкету-заяву, оскільки не містить ні алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікування, ні електронного, ні відтворення підпису за допомогою механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису позивачки.

Матеріали які містяться в відзивах також не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації ІТС відповідними електронним підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису.

Тобто, відсутні докази щодо укладання Кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_3 на отримання кредитних коштів у сумі 3000 грн. в онлайн-режимі на підставі заяви-анкети № 620 від 28.03.2021 року.

В матеріалах справи відсутні буді-які докази, з яких би вбачалось існування між позивачем та відповідачем кредитних або інших зобов`язальних правовідносин, матеріали справи не містять і доказів того, що відповідачем виконані умови Кредитного договору № 620 від 28.03.2021 року та надано позивачу кредит у розмірі 3000 грн.

На підтвердження надання грошових коштів відповідачем надано суду довідку про переказ грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» з підтвердженням отримання на карту НОМЕР_2 власник карти (емітент), банк FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK, Категорія карти Visa, Час запиту 28.03.2021 року 20:28:47, сума 3000 грн., разом із тим, прізвище власника як і повний номер картки на яку перераховані кошти вказана довідка не містить.

З огляду на викладене, враховуючи приписи ч. 2 ст. 207, ст. 1055 ЦК України, якими встановлені вимоги щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, з огляду на те, що Кредитний договір № 620 від 28.03.2021 року не підписаний позивачем у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а також те, що відсутні будь-які інші докази, як укладання договору № 620 від 28.03.2021 року, так і існування між сторонами кредитних коштів або зобов`язальних відносин.

16.09.2022 року від відповідача TOB «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» до суду надійшов відзив на позовну заяву (після заяви про зміну предмету позову), згідно якого відповідач зазначає, що такого способу захисту як визнання кредитного договору неукладеним не існує. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способом захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятись лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК (435-15). Тому просить в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 20.10.2022 року, підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті. За клопотанням сторони позивача витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» () належним чином завірені копії документів, які стали підставою для видачі грошових коштів (кредитних) ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , а саме: копії анкети-заявки; копії паспорту; підтвердження видачі грошових коштів (на який рахунок було перераховано) та інші.

16.05.2023 року на адресу суду від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшло клопотання про долучення доказів, зокрема копії листа ТОВ фінансової компанії «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 05.01.2023 року адресованого на адресу ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», у якому повідомляється, що дійсно, на підставі укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» договору про організацію переказів коштів, ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 28.03.2021 року о 20 год. 28 хв. було здійснено переказ грошових коштів у сумі 3000 грн. на карту (VISA) Віза, Банком емітентом якої є Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний БАНК» (скорочена назва АТ «ПУМБ», назва англійською мовою «FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK»).

Ухвалою суду від 19.05.2023 року, за клопотанням відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (69019, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39А, оф. 25, ) інформацію та підтверджуючі цю інформацію документи про те, кому і за якими банківськими реквізитами було перераховано кредитні кошти за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року.

Ухвалою суду від 18.09.2023 року, з урахуванням повідомлення ТОВ «Служба миттєвого кредитування», за клопотанням позивача витребувано у ПУМБ (вул. Перемоги, 42, м. Запоріжжя) докази: інформацію та підтверджуючі цю інформацію документи про те, кому і за якими банківськими реквізитами було перераховані кредитні кошти за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року (номер картки НОМЕР_2 , категорія картки Visa, власник картки (емітент) банк FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK).

18.10.2023 року на адресу суду від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшли додаткові пояснення по вказаній справі та додані до них докази. Згідно вказаних пояснень, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вказує, що укладання кредитного договору здійснювалось за допомогою телекомунікаційної системи Товариства «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт Товариства «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» або мобільний додаток.

Постановою правління Національного банку України від 17.02.2020 року, затверджено «Положення про Систему BankID НБУ.

Відповідно до підпункту 33, пункту 2 Розділу І Положення про Систему BankID Національного банку України Система BankID Національного банку національна система електронної дистанції ідентифікації Національного банку, яка забезпечує здійснення електронної дистанційної ідентифікації та верифікації фізичних осіб шляхом передавання даних користувача абонентом ідентифікатором абоненту надавачу послуг/абоненту надавачу послуг за спеціальним засобом.

Відповідно до п. 30 Положення про здійснення установами фінансового моніторингу, установа може здійснювати верифікацію клієнта фізичної особи також за допомогою системи BankID НБУ.

Позивача було ідентифіковано системою BankID НБУ. Під час укладання договору, ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» здійснило всі передбачені законодавством дії для ідентифікації позивача.

Перед укладанням кредитного договору відповідачем було проведено належну перевірку (ідентифікацію та верифікацію) клієнта: - ідентифікація та верифікація клієнта була здійснена Товариством шляхом отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних клієнта.

28.03.2021 року о 23:27:31 клієнт (позивач ОСОБА_3 ), здійснила реєстрацію інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» через веб-сайт відповідача, пройшла ідентифікацію за допомогою системи BakID НБУ та дозволила передати відповідачу свої ідентифікаційні дані.

08.03.2024 року на адресу суду від відповідача ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій посилаючись на те, що Адвокатським об`єднанням «ВЕРДИКТ, яке в подальшому змінило найменування на Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було надано наступну професійну правничу допомогу Товариству «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» по цій справі заявник на надання юридичної допомоги № 20-08/2022 від 20.08.2022 року та Акту № 23-08/2022 приймання-передачі послуг від 23.08.2022 року: консультація усна (з вивченням документів_ по судовій справі вартістю 3000 грн., підготовка відзиву на позовну заяву по судовій справі вартістю 9000 грн, просить стягнути із ОСОБА_3 на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

14.03.2024 року на адресу суду від ОСОБА_3 надійшла заява заперечення проти заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач заперечує проти заяви про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи, зо дана заява не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявкою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до відзиву, який є першою заявою по суті відповідача, не було надано попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які були понесені в зв`язку з розглядом справи.

Зазначені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн. є явно завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для позивача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги те, що першочергово не було заявлено про судові витрати абсолютно нічого, та те, що розмір витрат, які бажає отримати відповідач є явно завищеним, вважає, що відсутні підстави для стягнення понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вимоги відповідача є необґрунтованими, а тому дана заява не підлягає задоволенню.

06.05.2024 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи, а саме відповіді яка надійшла на її запит від АТ «ПУМБ» від 26.04.2024 року вих. № КНО-56.4.4.1/0445 на звернення ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача адвокат Хижняк А.В., позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити повністю.

Представник відповідача-2 Александров О.О. проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити повністю.

Представник відповідача ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» да представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення слухання справи чи клопотання не подавали.

Керуючись ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній даних та доказів, з урахуванням думки представника позивача та представника відповідача-2 за відсутності представника відповідача-1 та представника третьої особи і ухвалити рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-2, та вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

У постановах Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 926/1172/18, від 28 січня 2020 року у справі № 924/1208/18 вказано, що виходячи зі змісту статей 15, 16 ЦК України, підставою для захисту судом цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання або оспорення. Згідно з вимогами статей 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена однією зі сторін правочину або заінтересованою стороною, права яких були порушені укладенням спірного правочину. Позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує його права та законні інтереси. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають, крім іншого, на підставі договорів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Як вбачається з наданих відповідачами документів, 28.03.2021 року між ОСОБА_3 та ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» було укладено Договір про надання фінансових послуг № 620 «Стандартний» (далі кредитний договір, Договір), згідно якого позивачу на підставі укладеного між товариством договору про організацію переказів грошових коштів ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» було здійснено наступний переказ грошових коштів: Деталі транзакції: Номер картки НОМЕР_2 , Власник картки (емітент) банк FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK, Категорія карти Visa, Час запиту 28.03.2021 року 20:28:47, сума 3000 грн., Валюта UAH.

Договір укладено в онлайн-режимі на офіційному сайті Товариства, за допомогою засобів електронного зв`язку (у письмовій формі в електронному вигляді); документи оформлені і підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відомості про укладення цього Договору відображені в інформації, отриманій від ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

ОСОБА_3 стверджує, що Договір про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року є неукладеним, так як нею він не підписувався у відповідності до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», у неї не було волевиявлення на укладання договору, нею не подавались жодних заявок в електронному вигляді з метою укласти Договір, він був укладений без її відома та волевиявлення, невстановлені особи шахрайським способом зробили дистанційну заміну її SIM-картки, якою вірогідно, і скористались для отримання кредиту, вона не мала наміру отримати кредитні кошти, та нею не було отримано ніяких грошових коштів, на підтвердження чого нею надала суду виписку по кредитній картці за період з 01.03.2021 року по 30.03.2021 року, відповідно до якої, надходжень грошових коштів у сумі 3000 грн. за Кредитним договором не було. Договір, не містить ані алфавітно-цифрової послідовності, передбаченої законом для одноразового ідентифікатора, ні електронного, ні електронного цифрового підпису, ні аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналогу власноручного підпису) позивача. Не надано доказів, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в ІТС відповідними електронними підписом, електронним цифровим підписом чи іншим аналогом власноручного підпису. Тобто, взагалі відсутні будь-які докази щодо укладання Кредитного договору з використанням власних персональних даних ОСОБА_3 на отримання кредитних коштів у сумі 3000 грн. в онлайн-режимі на підставі заявки-анкети.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Згідно вимог ст.ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Положеннями Розділу 1 п. 1.1. Договору про надання фінансових послуг № 620 «Стандартний» від 28.03.2021 року визначено, що кредит надається позичальнику без конкретної споживчої мети.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник Договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Порядок укладення Договору в електронній формі визначений положеннями Закону України «Про електронну комерцію».

Так, у відповідності до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

З наведеного вбачається, що відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття, передує ідентифікація в системі.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію (ст. 1 Закону України «Про електронну комерцію»).

Як зазначено у ч. 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію», фізична особа (споживач) послуг у сфері електронної комерції повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

З аналізу положень п. 6, 12 ч. 1 ст. 3, ст. 11, 12, ч. 4 ст. 14 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» суд приходить до висновку, що клієнт має бути ідентифікований одразу при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Зазначена в даній нормі права вимога щодо ідентифікації клієнта має відбуватись у такий спосіб, який беззаперечно підтверджуватиме, що це є саме ця особа. Тому чи виконано дана вимога чи ні, суду слід оцінити, чи відсутні сумніви, що такий Договір був укладений з відповідачем, якщо позивачем, на підтвердження зазначеної обставини, надані докази фотографії відповідача та відправка одноразового ідентифікатора на номер телефону.

Матеріали справи не містять даних про те, що особа позивача була належним чином ідентифікована при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ».

Направлення одноразового ідентифікатора на мобільний номер та наявності інших персональних даних не може вважатись належною ідентифікацією особи, оскільки докази того, що номер телефону належить саме ОСОБА_3 на момент видачі кредиту відсутні, те, що даний номер працював також відсутні, а персональні дані позивача, як і можливі фотографії, які суду надано не було, можуть бути надані іншою особою.

Додані представником відповідача до відзиву паспортні дані позивача не містять прив`язку до дати і часового проміжку, за який вони були виготовлені.

Представником відповідача не надано будь-яких достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження факту видачі позивачу, згідно умов оскаржуваного правочину, кредитних грошових коштів на загальну суму 3000 грн., із зазначенням номера банківської картки, рахунку чи електронного гаманця отримувача коштів, що надало б можливість ідентифікувати особу позичальника та спростувати твердження ОСОБА_3 щодо не отримання нею грошових коштів.

Відповідно до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», право вимоги за договорами, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 620 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ».

Разом з цим, з матеріалів справи не встановлено що Договорів факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018 року між сторонами укладався.

Згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань внесеного за № 0000050 від 14.01.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, 14.01.2022 року до ЧЧ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 про те, що невідома особа у невстановлений період часу шляхом зловживання довірою заволоділа її грошовими коштами, чим завдала заявнику матеріальної шкоди на суму 63000 грн.

Як вбачається із талону-повідомлення Єдиного обліку № 656 про прийняття і реєстрацію заяви повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, 14.01.2022 року надійшла заява від гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , в якій просить вжити заходи до невідомої особи яка взяла на її ім`я кредит, вказане повідомлення було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) ВП № 3 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області за № 656 14.01.2022 року.

Згідно виписки по Кредитній картці ПУМБ, клієнта ОСОБА_3 не вбачається факту надходження в період з 01.03.2021 року по 30.03.2021 року грошових коштів в сумі 3000 грн.

Разом з цим, згідно відповіді заступника начальника Управління начальника відділу обробки запитів банку та банків-партнерів Управління обслуговування клієнтів АТ «ПУМБ» в ОСОБА_6 вих. № КНО-56.4.4.1/90445 від 23.04.2024 року, наданого на звернення ОСОБА_3 , установлено, що картковий рахунок № UA.04.334851.404891860, відкритий у Банку на ім`я ОСОБА_3 , був закритий ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у Банку обслуговувався відкритий на ім`я ОСОБА_3 . Кредитний договір № 01, який закритий 09.11.2017 року. Будь-які інші рахунки та Договори між ОСОБА_3 та Банком не укладалися.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки при укладенні Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, для якого законом визначена обов`язкова письмова форма (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа), не було дотримано вимог ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та положень ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» щодо акцептування пропозиції укласти електронний договір та ідентифікації особи позичальника. Тобто, відповідачі у справі не надав суду належних доказів на підтвердження укладення спірного кредитного договору, вчиненого в електронній формі, саме між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_3 . Відсутні докази отримання позивачкою кредитних коштів та докази користування нею цими коштами.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо).

Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зважаючи на встановлені вище обставини справи, а також беручи до уваги відсутність між сторонами домовленості щодо укладення оскаржуваного правочину та недоведеність прийняття ОСОБА_3 пропозиції (акцепту) у встановленому законом порядку, суд вважає, що існують достатні підстави для визнання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, неукладеним.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом визнання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ОСОБА_3 , неукладеним.

Оскільки вимога позивача про визнання договору про визнання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року неукладеним доведена, обґрунтована є такою що підлягають задоволенню, та відповідно до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», право вимоги за договорами, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг № 620 перейшло до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» то задоволенню підлягають і вимоги про визнання недійсним Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, в яких боржником вказана ОСОБА_3 , оскільки укладенням Договору факторингу на теперішній час порушено права та законні інтереси, та дана вимога є похідною від вимоги про визнання неукладеним Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (Код , адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд 39-А, оф. 27) та ОСОБА_3 .

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», бюро кредитних історій вилучає з кредитної історії: інформацію, яка передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону (відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії), у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними; всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій інформації про нього.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що бюро кредитних історій має право за участю користувача здійснювати звірення інформації, яка була надана цим користувачем для формування кредитної історії, та вносити до неї зміни на умовах і в порядку, передбачених цим Законом та договором.

Відповідно до долученої до позовної заяви виписки, у даному випадку, у відповідності до положень ст. 6 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» користувачем є відповідачі ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ»та Товариство з обмеженою відповідністю «КРЕДИТ КАПІТАЛ».

З огляду на викладене, враховуючи те, що спірний Кредитний договір не укладався, з метою захисту порушених прав позивачки, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідачів спростувати недостовірну інформацію стосовно укладення цього Договору та існуючої за нею заборгованості шляхом внесення відповідних змін до інформації, що міститься в ТОВ «Українське бюро кредитних історій» у її кредитній історії.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір в сумі 2972,20 грн. в рівних частках.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 76-83, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ», про визнання Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року неукладеним; визнання Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року та Договору факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018 року недійсними в частині; спростування недостовірної інформації задовольнити частково.

Визнати Договір про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, укладеного між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» (Код , адреса: 69037, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд 39-А, оф. 27) та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , неукладеним з моменту його укладення.

Визнати Договір факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальність «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідність «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», недійсним в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 року, в яких боржником вказана ОСОБА_3 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариство з обмеженою відповідальність ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» спростувати недостовірну інформацію стосовно укладення з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 Договору про надання фінансових послуг № 620 від 28.03.2021 рокута а існуючої за нею заборгованості за цим договором перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» шляхом внесення змін до інформації, що міститься в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» у кредитній історії ОСОБА_3 .

В задоволенні позовних вимог про визнання Договору факторингу № 28/12/18 від 28.12.2018 року недійсними в частині відступлення права грошової вимоги до ОСОБА_3 за Договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариства з обмеженою відповідальності «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2972,20 грн. у рівних частках, по 1486,10 грн. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ», Код , адреса: 69019, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 39А, офіс 25;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Код 9, адреса: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б;

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКЕ БЮРО КРЕДИТНИХ ІСТОРІЙ», Код , адреса: 04001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д.

Суддя В.О. Макаров