РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/13159/23

Провадження №: 2/755/1415/24

"17" вересня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценко О.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення розміру аліментів на дітей та усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми : ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та просить суд:

Визначити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по стягненню з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення ними повн;ліття.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в спілкуванні з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою - ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 та письмово у WhatsApp НОМЕР_1 тa на е-mail: інформувати ОСОБА_1 , , щодо будь-яких фактів та обставин життя дітей, зокрема: про стан здоров`я; зміну номеру зв`язку; методів лікування; вибраного лікаря: графіку щеплень; про переміщення дітей за межі населеного пункту, в якому вони постійно проживають - міста Києва; прізвище ім`я та по батькові, номер телефону осіб, які здійснюють догляд за дітьми під час відсутності ОСОБА_2 та письмово погоджувати у WhatsApp -НОМЕР_3 та по е-mail укладання , підписання, будь-яких контрактів, угод, договорів, щодо подальшого навчання та відвідування дітьми будь-яких кружків, додаткових розвиваючі заняття, спортивних установ, тощо, які пов`язані з розвитком дітей.

Зобов`язати ОСОБА_2 виконувати наступні способи участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 у спілкуванні з сином - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до їх повноліття на території України або іншої держави:

- кожний вівторок, четвер та суботу з 17:00 год. до 20:00 год., з урахуванням розпорядку дня, графіку навчання, додаткових занять та інших заходів, які відвідують діти за місцем фактичного проживання батька;

- кожного першого та третього тижня місяця, починаючи з 17:00 год. п`ятниці до 17:00 год. неділі за місцем фактичного проживання батька з правом, особисто забирати дітей з навчальних закладів;

- щорічно, три дні на осінніх, три дні на зимових та три дні на весняних канікулах за місцем фактичного проживання батька;

- щорічно, під час літніх канікул протягом п`ятнадцяти днів поспіль за фактичним місцем проживання батька, з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок;

- у день народження сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожного року з 14:00 год. до 17:00 год., за фактичним місцем проживання батька;

- у день народження доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного року з 14:00 год. до 17:00 год.. за фактичним місцем проживання батька;

- щорічно зустрічатися та спілкуватися з дітьми сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менше 3 (трьох) годин протягом дня у день народження позивача - ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , у дні релігійних та офіційних свят (Новий рік, Різдво, 8 березня, Великдень, Трійця, День незалежності України) за фактичним місцем;

проживання батька, за місцем дитячих розваг та відпочинку або на іншій території, присутності матері - ОСОБА_2 ;

- з 25 грудня 2023 р. по 15 січня 2024 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2024 р. по 25 липня 2024 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 16 липня 2025 р. по 06 серпня 2025 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 25 грудня 2026 р. по 15 січня 2027 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2026 р. по 25 липня 2026 р. за місцем фактичного проживання батьк; можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 16 липня 2027 р. по 06 серпня 2027 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей пазом з батьком на відпочинок:

- з 25 грудня 2028 р. по 15 січня 2029 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2028 р. по 25 липня 2028 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок;

- з 16 липня 2029 р. по 06 серпня 2029 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 25 грудня 2030 р. по 15 січня 2031 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2030 р. по 25 липня 2030 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 16 липня 2031 р. по 06 серпня 2031 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей тазом з батьком на відпочинок:

- з 25 грудня 2032 р. по 15 січня 2033 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2032 р. по 25 липня 2032 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 16 липня 2033 р. по 06 серпня 2033 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок;

- з 25 грудня 2034 р. по 15 січня 2035 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 04 липня 2034 р. по 25 липня 2034 р. за місцем фактичного проживання батька з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

- з 16 липня 2035 р. по 06 серпня 2035 р. за місцем фактичного проживання батька можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок:

При виконанні способів участі у вихованні та спілкуванні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з дітьми: з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зобов`язати ОСОБА_2 привозити дітей до фактичного проживання батька або за домовленістю з батьком - ОСОБА_1 у інше місце.

Зобов`язати ОСОБА_2 надавати можливість ОСОБА_1 вільно, особисто спілкуватись з сином - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з використанням будь-яких засобів електронного, мобільного, інтернет, телефонного зв`язку щодня не менше години, зокрема у часи з 15.00 до 20.00 , з наданням ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , інформації щодо номерів та зміни номерів засобів телефонного зв`язку, контактних даних та зміни контактних даних у мережі Інтернет дітей сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги мотивував тим, що сторони з 08.10.2011 перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому народилось двоє дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2023 р. шлюб між сторонами було розірвано.

До квітня 2023 р. позивач та відповідач разом з їх спільними дітьми проживали в Королівстві Іспанія та в квітні 2023 р. відповідач ОСОБА_6 без згоди позивача вивезла їх спільних дітей до м.Києва де вони проживають й на даний час.

Позивач заперечував щодо вивезення його дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до м.Києва та будь -яких дозволів на їх вивезення з Іспанії відповідачу не надавав.

Після виїзду дітей до України позивач надавав відповідачу матеріальну допомогу на утримання їх спільних дітей та перерахував з травня по серпень 2023 р. суму коштів, що еквівалентна 284 549 грн., але відповідач чинить перешкоди позивачу в спілкуванні з його дітьми блокуючи номери телефонів, якими користуються малолітні діти.

Зі своїми дітьми позивач спілкується в присутності та з дозволу відповідача яка повністю контролює розмову дітей з позивачем та обмежує їх спілкування.

Відповідач постійно здійснює маніпулювання дітьми намагаючись отримати певну матеріальну вигоду для себе від позивача .

З врахуванням того, що позивач проживає за кордоном він просить суд зобов`язати відповідача, щоб остання привозила їх спільних дітей у заздалегіть визначене місце для побачення з позивачем та можливістю поїздки на відпочинок, а також щоб не чинила перешкоди в спілкуванні позивача зі своїми дітьми за допомогою телефону та іншими засобами електронного зв`язку.

Також позивач просить суд стягнути з нього аліменти на утримання його дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, щоб позивач знав розмір аліментів які він повинен сплачувати на користь відповідача для утримання їх спільних дітей.

Свої вимоги позивач обгрунтовує посиланням на СК України, Конституцію України, Закон України «Про охорону дитинства».

Та саме задоволення позову відновить права позивача як батька та останній зможе приймати участь у вихованні, спілкуванні та утриманні своїх дітей.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Додатково надали пояснення, які випливають зі змісту позовної заяви та додатків до неї. Разом з тим пояснили, що позивачу чиняться перешкоди зі сторони відповідача у спілкуванні з своїми дітьми, що порушує його права як батька. У зв`язку з чим просять усунути перешкоди у спілкуванні зі свої ми дітьми та визначити певний порядок побачень у формі спілкувань та побачень.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили відмовити в задоволені позову в повному обсязі, підтвердивши той факт, що в квітня 2023 р. відповідач разом з малолітніми дітьми проживає в м.Києві.

Діти відвідують школу, гуртки, навчанням, вихованням повністю займається відповідач по справі. Позивач проживає за кордоном так -як перебуває в розшуку за вчинення кримінального правопорушення, що стосується позовних вимог, то відповідач та її представник вказували на те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на вимогах законодавства, позивач на даний час не зверталася до суду з вимогами щодо стягнення з позивача аліментів на утримання їх спільних дітей та в разі домовленості між сторонами вказане питання може бути узгоджене в поза судовому порядку, крім того відповідач не чинить будь - яких перешкод в спілкуванні її спільних дітей з позивачем, діти спілкуються з позивачем по телефону, а саме коли телефонує позивач безпосередньо відповідачу та остання передає слухавку дітям та відповідач не забороняє та не чинить будь яких перешкод в спілкуванні з дітьми , надавши до суду відзив на позовну заяву.

Додатково пояснила, що позивач не надав до суду доказів, які б підтверджували факти здійснення перешкод позивачу у спілкуванні зі своїми дітьми не визначено місце спілкування батька з дітьми, а також відповідач не проти участі батька у вихованні та спілкуванні зі своїми дітьми та навпаки сприяє в тому, щоб діти спілкувалися зі своїм батьком.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи надав письмову заяву з прохання слухати справу за його відсутності, та винести рішення виходячи з найкращих інтересів дітей.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні, що з 08.10.2011 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народилось двоє дітей: ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2023 р. шлюб між сторонами було розірвано, також вказаним рішенням було ухвалено про залишення малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживати разом із матір`ю, ОСОБА_2 .

Як було встановлено в судовому засіданні, що позивач тривалий час, понад 2 роки проживає поза межами території України, а саме в Королівстві Іспанія.

Разом з ним до квітня 2023 року проживали відповідач по справі та їх діти ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після виникнення напружених стосунків між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 в квітні 2023 року разом з малолітніми дітьми приїхала до м.Києва, а саме до квартири АДРЕСА_1 , де й проживають на даний час.

Малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відвідують навчальні заклади, гуртки, їх вихованням та навчанням займається відповідач по справі.

Висновком органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо участі батька у вихованні малолітніх дітей від 12.12.2023 року №17, орган опіки та піклування не вирішено питання щодо визначення способів вихованням побачення , спілкування батька зі своїми дітьми, так - як позивач преребуває за кордоном та вказане питання може бути вирішено після закінчення воєнного стану в Україні або після повернення позивача до України та рекомендовано відповідачу ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні батька з дітьми.

В судовому засіданні було опитано малолітнього ОСОБА_4 , який пояснив, що дійсно він разом зі своєю сестрою ОСОБА_7 проживають з мамою, їх тато проживає за кордоном та спілкування відбувається тільки по телефону, коли їх тато телефонує мамі на її телефон та остання їх запросить до телефону.

Дійсно вони спілкуються в присутності мами з татком, але мама не забороняє їм спілкуватися, на даний час у нього та у сестри не має телефону, він не проти спілкуватися зі своїм татом, сам телефонує тату рідко, це також стосується й його сестри.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем.

Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Відповідно до ч.1 ст.158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Згідно норм ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо),місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини

Відповідно до законодавства право на подання позову щодо стягнення аліментів має право той з батьків, з ким проживають діти.

Як встановлено в судовому засіданні, що малолітні діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживають з відповідачем по справі та остання з вимогами до суду щодо стягнення з позивача аліментів на утримання малолітніх дітей не зверталася.

В судовому засіданні позивач та його представник не обгрунтували свої вимоги щодо щорічних зустрічей з дітьми в святкові, вихідні дні та в період канікулів за фактичним місцем проживання позивача з можливістю у цей період виїзду дітей разом з батьком на відпочинок не вказавши адресу, зобов`язавши відповідача вивозити їх спільних дітей за межі території України.

Крім того в судовому засіданні позивач не обгрунтував свою позицію щодо узгодження відповідача з позивачем позиції в частині методів лікування; вибрання лікаря: графіку щеплень; про переміщення дітей за межі населеного пункту, в якому вони постійно проживають - міста Києва; прізвище ім`я та по батькові, номер телефону осіб, які здійснюють догляд за дітьми під час відсутності ОСОБА_2 , підписання, будь-яких контрактів, угод, договорів, щодо подальшого навчання та відвідування дітьми будь-яких кружків, додаткових розвиваючі заняття, спортивних установ, тощо, які пов`язані з розвитком дітей.

Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 54 рішення ЕСПЛ « Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.)

Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року).

Визначаючи конкретний порядок участі позивача у вихованні дитини, суд враховує те, що форми й методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року ( статті 8,12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, ЗУ України «Про охорону дитинства» та приймає до уваги те, що позивач бажає брати участь у вихованні рідної дочки, і таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Спілкування батька з дітьми не лише не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини, а і буде сприяти цьому, оскільки участь батька у вихованні дітей є надзвичайно важливою.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом письмових доказів, а також того, що позивач має можливість та бажання приймати участь у вихованні дітей, а також враховуючи інтереси дітей, те, що виховання дітей, участь у піклуванні про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток є не лише правом, але і обов`язком позивача, суд дійшов висновку щодо задоволення позову частково.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Декларацією прав дитини, Законом України «Про охорону дитинства», статями 19, 141, 150, 151, 153, 157-159 Сімейного Кодексу України, статтями 7, 10, 76, 81, 133, 244-245, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення розміру аліментів на дітей та усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей та визначення способів участі батька у вихованні дітей задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з малолітніми: сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 та донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 за допомогою електронних засобів зв`язку, інтернету, телефонного зв`язку не менше однієї години на день з кожним.

В іншій частині задоволення позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.09.2024 р

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Відповідач : ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ;

Третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м.Київ, вул.Харківське щосе , буд.4-а

Суддя: