Справа № 361/9984/24
Провадження № 2-з/361/139/24
У Х В А Л А
07 жовтня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді Радзівіл А.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заінтересована особа ОСОБА_2 ,-
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2024 року до суду подана дана заява до пред`явлення позову, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, шляхом накладення арешту на:
- квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 29 вересня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрований у реєстрі за № 1026;
- легковий автомобіль марки Volkswagen Рassat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , Об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_3 .
В обґрунтування поданої заяви, зазначено, що позивачем 20 серпня 2016 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, актовий запис № 992. Внаслідок реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище чоловіка та змінила своє дошлюбне прізвище на ? ОСОБА_4 ?.
Наразі, від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зазначає, що під час шлюбу, за спільні кошти подружжям було придбано наступне майно:
- квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу від 29 вересня 2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрований у реєстрі за № 1026;
- легковий автомобіль марки Volkswagen Рassat, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN код НОМЕР_2 , Об`єм (потужність) двигуна НОМЕР_3 .
Спільне життя у ОСОБА_1 із ОСОБА_2 не склалося, тому наразі ОСОБА_1 подано до Броварського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Неодноразово заявник намагалася у досудовому порядку врегулювати із ОСОБА_2 питання щодо поділу спільного вищевказаного майна. Проте, останній зовсім не бажає вирішити це питання у добровільному порядку.
За таких обстави, ОСОБА_1 прийнято рішення звернутися із позовною заявою до суду про поділ такого майна. Ціна позову - 2288820 грн.
При цьому, сторона заявника вважає, що не вжиття заходів забезпечення майбутнього позову, у випадку ухвалення на користь заявника судового рішення, може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, що значно порушить її права.
Відповідно до протоколу авторозподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2024 року вказана справа передана судді Радзівіл А.Г.
Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до частин першою та шостої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.
При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
У відповідності до ч. 1 ст. 149 ЦПК, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК заходів забезпечення позову. Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов`язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Крім того, відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод як джерело права.
Згідно з ч.1 ст.1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається у письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.
В заяві про забезпечення позову вказано, що з метою недопущення спричинення значної шкоди заявнику та порушення принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, а також з урахуванням співвідношення негативних наслідків, які можуть настати у результаті невжиття заходів забезпечення позову, є необхідність вжиття негайних заходів, направлених на ефективний захист та поновлення порушених/оспорюваних прав позивача, за захистом яких вона звернулася.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що забезпечення позову допускається, за умови, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а заявником таких доказів не надано, суд вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.
За таких умов, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав та ризиків, визначених ст.149 ЦПК України, для забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту, заінтересована особа ОСОБА_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Радзівіл А.Г.