печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Андрієнко І.І.,

за участю:

представника позивача: Шкромиди Ю.В. ,

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - позивач за первісним позовом, ОСОБА_2 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - відповідач за первісним позовом, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА»), в якому просить суд визнати Договір про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року недійсним, застосувавши наслідки нікчемного правочину; зобов`язати ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснити перерахунок заборгованості за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року шляхом врахування суми коштів у розмірі 4 439,88 грн., що були отримані ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» від ОСОБА_2 в якості сплати за користування кредитом у рахунок повернення тіла кредиту, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом зазначає, що наприкінці лютого 2021 року йому стало відомо про наявність заборгованості за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року, укладеним між ним та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА». Вказує, що жодних договорів з ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» він не укладав, тому звернувся до відповідача за первісним позовом із запитом про надання інформації щодо оспорюваного договору, у відповідь на який ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначило, що станом на 19.03.2021 року заборгованість ОСОБА_2 за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року, укладеним між ним та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», становить 30 871,52 грн., з яких: 17 978,92 грн. - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 12 892,60 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Вказує, що з умовами кредитного договору ознайомився лише після отримання його від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» у відповідь на запит, оспорюваний договір він не підписував, його зміст та суть позивачу за первісним позовом не зрозуміла, грошові кошти від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» він не отримував. Вважає, що укладення спірного договору відбулося поза його волі шляхом введення його в оману, що, відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є підставою для визнання кредитного договору недійсним з моменту його укладення. Крім того, ОСОБА_2 просить зобов`язати ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» здійснити перерахунок за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року шляхом зарахування сплачених ним процентів за користування кредитом у рахунок погашення залишку боргу за кредитом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2021 року, справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.04.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання кредитного договору недійсним, та судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.10.2021 року.

17.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача за первісним позовом проти позову заперечував, зазначивши, що 03.10.2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було укладено Договір про надання кредиту № 134838-ДН1-001 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 24 000,00 грн., строком до 23.01.2021 року та зобов`язувався повернути відповідачу кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Проте у визначений Договором строк ОСОБА_2 у повному обсязі заборгованість за кредитом не сплатив. Крім того, вказуючи у позовній заяві про те, що не приймав від відповідача пропозиції укласти кредитний договір та сам договір не підписував, позивач вводить суд в оману. Зазначає, що договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційної системи відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», внаслідок чого у сторін цього договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. При цьому, позичальнику надавалась можливість ознайомитись з умовами договору та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», які розміщені на веб-сайті товариства. 03.10.2020 року позивач підписав (акцептував) оферту, чим засвідчив вивчення умов оферти повну та безумовну згоду з цими умовами, свідоме прийняття та згоду на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису. Тому посилання позивача на те, що договір не підписаний ним особисто не відповідають дійсності. Також ОСОБА_2 вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання кредиту від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», а також визначив самостійно необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого проявив намір вступити з відповідачем у договірні відносини на умовах, визначених Правилами.

17.08.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - позивач за зустрічним позовом, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») надійшов зустрічний позов до ОСОБА_2 (далі - відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_2 ), в якій позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року у розмірі 30 871,52 грн., та стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач за зустрічним позовом зазначає, що 03.10.2020 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - Кредитодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 134838-ДН1-001 (далі - Договір про надання кредиту) в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця, відповідно до умов якого Кредитодавець зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 24 000,00 грн. строком на 16 тижнів - до 23.01.2021 року шляхом перерахування грошових коштів на платіжну картку Позичальника, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,02439584% в день (фіксована ставка), а Позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, сплативши лише частково заборгованість за договором у розмірі 15 740,96 грн., у зв`язку з чим за цим договором виникла заборгованість, яка станом на 03.08.2021 року становить 30 871,52 грн., з яких: 17 978,92 грн. - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 12 892,60 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.08.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання кредитного договору недійсним, постановлено здійснювати розгляд цивільної справи за правилами загального позовного провадження, та підготовче засідання у справі призначено на 04.10.2021 року.

04.10.2021 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та підготовче засідання призначено на 11.11.2021 року.

11.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 11.11.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.11.2021 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 12.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 29.09.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.09.2022 року у зв`язку із неявкою позивача, відповідно п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 24.01.2023 року.

31.10.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

03.11.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи.

24.01.2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надійшла заява про проведення підготовчого засідання, призначеного на 24.01.2023 року, за його відсутності, в якій останній зазначив, що зустрічний позов підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує та просить первісний позов залишити без розгляду.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.01.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом а первісним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання кредитного договору недійсним та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 10.04.2023 року.

10.04.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 05.06.2023 року.

05.06.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 18.09.2023 року.

18.09.2023 року справу знято зі складу, у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 05.12.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.12.2023 року, у зв`язку із першою неявкою позивача за первісним позовом, згідно ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 05.03.2024 року.

В судове засідання 05.03.2024 року з`явився представник відповідача за первісним позовом. Позивач за первісним позовом в судове засідання 05.03.2024 року не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.03.2024 року позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Як визначено у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив відповідач не подав, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у заяві від 24.01.2023 року.

Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити.

Вислухавши вступне слово представника позивача за зустрічним позовом, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд встановив, що 03.10.2020 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - Кредитодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір про надання кредиту № 134838-ДН1-001 (далі - Договір про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року) в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», через особистий кабінет Позичальника на сайті Кредитодавця (а. с. 131).

Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного Договору про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року (а. с. 97).

Відповідно до п. 1 Договору про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року, Кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 24 000,00 грн., строком на 16 тижнів - до 23.01.2021 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 1,02439584% в день (фіксована ставка). Кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Як визначено у п. 2 Договору про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року, протягом строку кредитування проценти за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Як визначено у ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

За положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 цього Закону).

Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 6 статті 11 цього Закону визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Ураховуючи положення зазначеної норми, правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, з урахуванням вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Згідно з ч. 1 цієї статті пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» опубліковані на сайті позивача bizpozyka.com та перебувають в загальному доступі.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення кредитного договору та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Отже, укладений сторонами Кредитний договір відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі.

Згідно п. 2.2 Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», заявник перед заповненням заявки та до укладення договору має самостійно ознайомитись з інформацією, в тому числі, необхідною для отримання кредиту і про наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця, що розміщені, зокрема, на сайті за посиланням: bizpozyka.com.

При поданні заявки боржник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані (п. 2.13 вищевказаних Правил).

Позичальник надала кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття оферти (акцепт) щодо укладення договору в електронній формі в ІТС кредитодавця шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного одноразовим ідентифікатором.

Позичальник отримує підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа в момент укладення договору. Укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір про надання кредиту, додаткову угоду), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноруч, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, додаткова угода, укладені в електронній формі, мають таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій паперовій формі (п. 3.1.6 вищевказаних Правил).

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як визначено у ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Позивач виконав свої зобов`язання за Договором, перерахувавши відповідачу на картковий рахунок грошові кошти у розмірі 24 000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.10.2020 року № 276717231 та довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 05.08.2021 року (а. с. 103; 108), проте ОСОБА_2 порушив умови Договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені Договором строки та порядку, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість.

Згідно довідок ТОВ «Платежі онлайн» ТМ Platon від 02.08.2021 року, відповідач в рахунок погашення заборгованості за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року сплатив лише частину у загальному розмірі 15 740,96 грн. (а. с. 104 - 107).

У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі № 127/23910/14-ц міститься висновок, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Станом на 03.08.2021 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 871,52 грн., з яких: 17 978,92 грн. - заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом; 12 892,60 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Бізнес позика» (а. с. 109 - 119).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Бізнес позика» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року у розмірі 30 871,52 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 270,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2269 від 12.08.2021 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 270,20 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 5-7 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», ст. ст. 204, 207, 525, 526, 530, 551, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 634, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України; ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 133-142, 263-265, 267, 273, 352, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту № 134838-ДН1-001 від 03.10.2020 року у розмірі 30 871 (тридцять тисяч вісімсот сімдесят одна) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», вул.. Геерала Алмазова, буд. 13, оф. 524, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Цивільним процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 25.03.2024 року.

Суддя І.В. Григоренко