Справа № 529/990/24
Провадження № 2-о/529/71/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

08 листопада 2024 року селище Диканька

Суддя Диканського районного суду Полтавської області Чуб К.В., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 через систему Електронний суд звернулася до Диканського районного суду Полтавської області із заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 за заявою подружжя.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу розподілено для розгляду судді Чуб К.В.

Дослідивши матеріали вказаної заяви, приходжу до висновку, що вказану заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Відповідно до положень СК України шлюб може бути розірвано рішенням суду за спільною заявою подружжя, в порядку, встановленому ст. 109 цього Кодексу.

Статтею 109 СК України передбачено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

При цьому, згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб» розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана й подана до суду як чоловіком, так і дружиною, щоб суд міг переконатися, що така заява відповідає їх дійсній волі.

Натомість, як свідчить заява про розірвання шлюбу, її подано виключно від імені заявника ОСОБА_1 . Зазначене позбавляє суд можливості перевірити наявність взаємної згоди подружжя щодо розірвання шлюбу.

Крім того, згідно положень цивільного та сімейного законодавства, у заяві про розірвання шлюбу має бути зазначено дату і місце реєстрації шлюбу, мотиви розірвання шлюбу та наявність від такого шлюбу малолітніх чи неповнолітніх дітей.

Всупереч зазначеним вимогам у мотивувальній частині заяви не зазначено дату і місце реєстрації шлюбу, мотиви розірвання шлюбу, наявність від такого шлюбу неповнолітніх чи малолітніх дітей, до заяви не додано письмовий договір, як того вимагають положення ч. 1 ст. 109 СК України.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку про залишення заяви без руху для усунення встановлених недоліків, а саме для подання суду належно оформленої спільної заяви про розірвання шлюбу разом з письмовим договором, передбаченим ст. 109 СК України, надавши заявнику десятиденний строк, який обраховувати з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя залишити без руху та надати заявнику 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали, для усунення недоліків.

У разі неусунення вказаних недоліків у визначений термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Чуб