Провадження № 2-зз/638/61/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Цвірюка Д.В.,

за участю секретаря Рудської В.П.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у вивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою, в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, що були вжиті судом відповідно ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.01.2015 року по справі №638/21391/14-ц; зняти заборону будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нежитлових приміщень підвалу №19, 24, 27, 29, 30, 23-а, І, 50 в літ «А-5», загальною площею 137,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що 30 січня 2015 року ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження нежитлових приміщень підвалу №19, 24, 27, 29, 30, 23-а, І, 50 в літ «А-5», загальною площею 137,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 16.04.2015 року рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Судове рішення набрало законної сили 16.06.2015 року. Питання скасування забезпечення позову судом не вирішувалось.

ОСОБА_2 надала до суду письмові заперечення, в яких зазначила про свою незгоду із скасуванням заходів забезпечення позову з тих підстав, що заходи забезпечення позову, застосовані судом до винесення рішення у справі станом на 26.02.2015 року були реалізовані виконанням рішення суду за поданням нею заяви 09.10.2017 року, а тому вони не можуть бути скасовані. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Представник заявника в судовому засіданні просила скасувати заходи забезпечення позову з підстав, викладених у заявах по суті справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти скасування арешту з майна з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, ОСОБА_5 просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти скасування заходів забезпечення позову.

Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи та надані документи, дійшов наступного.

Відповідно до вимог статей 149, 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У пункті 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року роз`яснено судам, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому, із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто, сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як передбачено частинами 6-8 статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі №705/4132/19, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.

Судом встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа реєстраційна служба Головного управління юстиції в Харківській області про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30.01.2025 року за заявою ОСОБА_2 вжито заходів забезпечення позову, заборонено вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження нежитлових приміщень підвалу №19, 24, 27, 29, 30, 23-а, І, 50 в літ «А-5», загальною площею 137,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.04.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано державну реєстрацію права власності на нежитлові приміщення підвалу № 19, 24, 27, 29, 30, 23А, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 137,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , яка була проведена на підставі скасованого рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2006 року; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № 19, 24, 27, 29, 30, 23А, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 137,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений між продавцями: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , і покупцем ОСОБА_5 , та посвідчений 01 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зеленецькою Ольгою Володимирівною та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором (реєстраційний номер 1291528); визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № 19, 24, 27, 29, ЗО, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 131,9 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений між продавцем ОСОБА_5 і покупцями: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , та посвідчений 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Наталією Владиславівною та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором; визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення підвалу № 23А в літ. «А-5», загальною площею 5,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був укладений між продавцем ОСОБА_5 і покупцем ОСОБА_4 , та посвідчений 03 листопада 2006 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Наталією Владиславівною та скасувати державну реєстрацію права власності за цим договором.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 року вищевказане рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.12.2015 року рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 16.04.2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16.06.2015 року залишено без змін.

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №400208757 від 21.10.2024 року відомості про право власності, про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки та відомості про реєстрацію обтяжень на нежитлові приміщення підвалу №19, 24, 27, 29, 30, 23-а, І, 50 в літ «А-5», загальною площею 137,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 у Державному реєстрі відсутні.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.158, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 30 січня 2015 року, якою накладено заборону на відчуження нежитлових приміщень підвалу №19, 24, 27, 29, 30, 23-а, І, 50 в літ. «А-5», загальною площею 137,2 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 11.11.2024 року.

Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк