Справа №359/7327/24
Провадження №2/359/2731/2024
УХВАЛА

27 вересня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглядаючи під час підготовчого провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про захист прав споживачів до іншого суду,

встановив:

Представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням та посилається на те, що при пред`явленні позову ОСОБА_4 не визначив, яке його право як споживача послуг було порушено. Тому на правовідносини, які виникли між сторонами не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» і суд помилково відкрив провадження за альтернативною підсудністю, за місцем проживання позивача. Тому представник відповідача ОСОБА_3 просить передати цивільну справу до Печерського районного суду м.Києва, за місцем знаходження відповідача.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечує проти задоволення клопотання та посилається на те, що його довіритель звернувся до суду у зв`язку з порушенням його прав АТ КБ «Приват Банк» як споживача банківських послуг. ОСОБА_4 мав право звернутись до суду за зареєстрованим місцем проживання. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши учасників справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з п.1ч.1ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2 та ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Встановлено, що ОСОБА_4 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду та просив зупинити нарахування йому процентів та штрафних санкцій по кредитній картці № НОМЕР_1 , емітованій АТ КБ «Приват Банк», а також стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані кредитні кошти в розмірі 32326 гривень 52 копійок.

Як вбачається з преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Дія вказаного Закону поширюється на банківські послуги, які надаються фізичним особам. Позивач є клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та користується послугами банку відповідно до Умов і правил надання банківських послуг. Ці обставини свідчать про те, що на правовідносини, які виникли між ОСОБА_4 та відповідачем, поширюється Закон України «Про захист прав споживачів». У зв`язку з тим, що позивач має зареєстроване місце проживання в м.Бориспіль, він мав право пред`явити позов до Бориспільського міськрайонного суду, який на тепер є «судом, встановленим законом», тобто судом, уповноваженим на розгляд цієї цивільної справи. Натомість, передача цивільної справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для передачі цивільної справи до Печерського районного суду м. Києва. Тому у задоволенні клопотання, поданого представником відповідача ОСОБА_3 , належить відмовити.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про передачу справи до іншого суду відмовити.

Ухвала судді є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

Повний текст ухвали суду складений 2 жовтня 2024 року.

Суддя О.Ю. Семенюта