Справа № 278/66/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ «Фінфорс» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 29.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна», яке змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір "260833-М", за умовами якого відповідачу видано кредит у сумі 14950,00 грн, строком з 29.04.2021 року по 28.05.2021 року, зі сплатою відсотків акційною процентною ставкою в розмірі 0,597% від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

ТОВ «Містер Кеш» виконало свої зобов`язання шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, тоді як ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у встановлений строк належним чином не виконала, але між ТОВ «Містер Кеш» та відповідачем була укладена додаткова угода № 1, якою строк кредитного договору було продовжено на 30 календарних днів зі стандартною процентною ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитними коштами.

Окрім того, а також керуючись умовами зазначеного кредитного договору та умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 28.05.2021 року кредитний договір було автопролонговано, у зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 (двадцять) календарних днів, тобто до 17.07.2021 року.

У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 17.07.2021 року відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором у сумі 14950,00 грн - тіло кредиту та 24113,00 грн - нараховані проценти.

У зв`язку з чим, зважаючи на те, що відповідач у добровільному порядку до цього часу вищевказану заборгованість так і не сплатила, вказане змусило позивача звернутися до суду з даним позовом про стягнення з відповідача боргу у розмірі 39063,00 грн та понесених ним судових витрат на оплату судового збору.

Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом повідомленням сторін (а.с. 74).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вмог ТОВ «Фінфорс» частково, а саме: у стягненні нарахованих відсотків за кредитним договором № 260833-М від 29.04.2021 року в сумі 24113,00 грн; у стягненні витрат на правничу (правову) професійну допомогу в сумі 7000,00 грн та стягненні судового збору в сумі 2684,00 грн.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження достовірності розрахунку по нарахованим відсотках, і тому він не може бути прийнятий до уваги під час розгляду справи; зазначає, що заборгованість за відсотками, що вимагає кредитор, перевищує тіло кредиту більше, ніж у 2 рази, а строки нарахування відсотків не відповідають дійсним строкам укладеного договору.

Відповідач посилається також на те, що позивачем до суду не надаються будь-які докази щодо підписання саме нею відповідним ідентифікатором вище вказаного договору, так само є оспорюваним той факт, що саме такий ідентифікатор, який вказаний на документах був надісланий їй для підписання кредитного договору з первісним кредитором.

Окрім того, зазначає, що первісним кредитором було без її відому пролонговано кредитний договір, відповідно до чого були нараховані більші відсотки за користування кредитними коштами, що є неправомірною дією кредитора та порушує її права, як споживача кредитних послуг, адже будь-які правочини повинні бути добровільними та не можуть бути укладеними без відома сторін даного правочину (а.с. 93-98).

У письмових поясненнях щодо відзиву на позовну заяву (а.с. 123-126) представник позивача зазначає, що відповідач не надає на підтвердження своїх заперечень жодних доказів, що могли б спростувати позовні вимоги ТОВ «Фінфорс», а наведене відповідачем не відповідає матеріалам справи, являється власними (хибними) припущеннями, що носять виключно інсинуаційний характер та мають на меті уникнення виконання умов кредитного договору.

Представник відповідача звертає увагу суду на те, що відповідач частково визнає позовні вимоги, та не погоджується з розміром заборгованості за спірним кредитним договором, проте, з відзиву на позовну заяву не вбачається проведеного відповідачем контррозрахунку, а викладене є особистим припущенням останньої.

У судове засідання сторони або їх представники не з`явились.

Представник позивача у письмових поясненнях просить розгляд спари проводити без участі позивача та його представника; позовні вимоги ТОВ «Фінфорс» просить задовольнити у повному обсязі (а.с. 123-126).

Відповідач про розгляд справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 77, 114, 132, 138).

Розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 29.04.2021 року між ТОВ «Еквіфін Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Містер Кеш» (а.с. 14), та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Еквіфін Україна» було укладено електронний кредитний договір «260833-М» (а.с. 34-42).

Кредитний договір було укладено на підставі правил надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна» (а.с. 16-23).

За умовами кредитного договору розмір кредиту становить 14950,00 грн (п.2.6.1. договору).

Відповідно до пункту 2.6.2. кредитного договору строк кредиту з 29.04.2021 року по 28.05.2021 року включно.

Згідно п. 2.6.4. кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,597% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 217,91%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно.

Між ТОВ «Еквіфін Україна», яке вподальшому змінило назву на ТОВ «МістерКеш», та ОСОБА_1 було укладено угоду (автопролонгації) від 29.04.2021 року (зворот. а.с. 42-43), додаткову угоду (про продовження строку дії договору) № 1 від 28.05.2021 року (а.с. 44-45), угоду (автопролонгації) від 28.05.2021 року (а.с. 46) до кредитного договору № 260833-М від 29.04.2021 року, відповідно до умов яких було змінено строк виконання зобов`язання до 17.07.2021 року, а також розмір процентної ставки.

Кредитодавець ТОВ «Містер Кеш» виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором та надало їй кредит в сумі 14950,00 грн шляхом зарахування 29.04.2021 року кредитних коштів на платіжну карту відповідача, що вбачається з листа Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» від 19.04.2024 року № 20.1.0.0.0/7-240430/37067 та виписки за договором № б/н за період з 28.04.2021 року 01.05.2021 року по рахунку ОСОБА_1 доданої до цього листа (а.с. 145, 146).

Відповідно до довідки ТОВ «Містер Кеш» від 04.08.2021 року № 04/08-М станом на 04.08.2021 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 29.04.2021 року № 260833-М складала 41740,00 грн, з яких: борг за сумою виданого кредиту 14950,00 грн; проценти за користування кредитом 26790,50 грн. (а.с. 47).

04.08.2021 року між ТОВ «Містер Кеш» (клієнт) та ТОВ «Фінфорс» (фактор) укладено договір факторингу № , згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату (далі винагорода), а клієнт зобов`язався відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (сума наданого кредиту чи позики), проценти, комісію, неустойки (пеня, штраф) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору) (а.с. 48-50). До вказаного договору факторингу між ТОВ «Містер Кеш» (клієнт) та ТОВ «Фінфорс» були укладені додатки №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 16 лютого 2022 року (а.с. 51-54).

З наданого суду витягу з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу вбачається, що до фактора позивача по справі ТОВ «Фінфорс» відійшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 39063,00 грн, у тому числі сума основного зобов`язання 14950,00 грн, проценти в сумі 21123,00 грн, додаткові проценти 2990,00 грн (а.с. 55).

Про наявність вказаних обставин відповідач була повідомлена, що підтверджено листом на її ім`я від 04.08.2021року (а.с. 56 електронне повідомлення).

Відповідно до довідки про заборгованість № 30/11-Ф від 30.11.2023 року (а.с. 57) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 260833-М від 29.04.2021 року станом на 30.11.2023 року складає 39063,00 грн, з яких: 14950,00 грн тіло кредиту, 24113,00 грн проценти.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що кредитор виконав всі взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов договору, у свою чергу відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, отриману суму позики та проценти за користування грошовими коштами не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 39063,00 грн, яка підлягає стягненню у заявленому кредитором розмірі.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) , який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 5 ст. 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону № 675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовий аналіз зазначених норм дає підстав для висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Встановлені судом фактичні обставини справи вказують на те, договір між ТОВ «Містер Кеш» та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому ОСОБА_1 через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «Містер Кеш» (фінансової установи) подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту шляхом натискання кнопки «погоджуюсь», після чого ТОВ «Містер Кеш» надіслало відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який остання і використала для підтвердження підписання кредитного договору.

У пункті 18 кредитного договору «Реквізити та Підписи Сторін» зазначено електронний підпис фізичної особи ОСОБА_1 f60729 (а.с. 42).

ТОВ «Містер Кеш» прийнято позитивне рішення та 29.04.2021 року через АТ КБ «Приватбанк» здійснило переказ грошових коштів в сумі 14950,00 грн на платіжну картку відповідача (а.с. 145, 146).

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписання кредитного договору та угод про (автопролонгацію), що є його невід`ємною частиною, відбувалося ідентифікатором f60729 та fр130359, що свідчить про волевиявлення відповідача до договірних відносин з первісним кредитором на умовах визначених договором, із змінами та доповненнями до нього, зокрема з розміром відсотків, які підлягають сплаті за користування кредитом в сумі 24113,00 грн на момент укладання угоди (автопролонгації) від 03.09.2021 року (а.с. 46).

Відповідно до укладеного між ТОВ «Містер Кеш» та ОСОБА_1 кредитного договору № 260833-М від 29.04.2021 року ОСОБА_1 отримала грошові кошти у розмірі 14950,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності.

Вказані обставини свідчать, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених судом доказів вказують на те, що ТОВ «Містер Кеш» виконало свої зобов`язання, надавши позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 14950,00 грн, які прийняті позичальником від ТОВ «Містер Кеш».

Розрахунок заборгованості за договором свідчить про те, що під час дії договору мало місце прострочення сплати позичальником платежів по кредиту та процентів за користування кредитом в рамках укладеного кредитного договору, із змінами та доповненнями до нього.

За пред`явленим позовом новим кредитором ТОВ «Фінфорс» сума заборгованості за кредитним договором становить грн, з яких: 14950,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 24113,00 грн нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 29.04.2021 року по 04.08.2021 року (а.с. 47).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За змістом ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернула, унаслідок чого виникла заборгованість у вищевказаному розмірі, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, представник позивача надає ордер про надання правової допомоги № 1321704 від 01.12.2023 року та додаток до договору від 10.11.2023 року, платіжну інструкцію №3814 від 30.11.2023 року про отримання оплати по договору (а.с. 58-61).

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., який є обґрунтованим та співмірним із предметом спору.

Керуючись статтями 12, 76-78, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526, 530, 610, 611, 612, 626, 638, 639, 652, 1048, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованість за кредитним договором № 260833-М від 29.04.2021 року в сумі 39063,00 грн, з яких: 14950,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24113,00 грн - нараховані проценти.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.06.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», юридична адреса: м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корп .В, каб. 508-2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя О. М. Дубовік