Провадження № 2/752/6360/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.09.2024 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєв С.О.,

з участю секретаря - Пастух З.Ф.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, )

про стягнення безпідставно набутих коштів

ВСТАНОВИВ:

у липні 2024 року до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач), від імені та в інтересах якого діяв адвокат - Калінін Сергій Костянтинович до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (надалі за текстом також - відповідач або Банк), з наступними позовними вимогами:

-стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 29 036,33 грн;

-стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн та судового збору.

1.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2024 для розгляду зазначеної справи головуючим суддею визначено Чекулаєва С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судовий розгляд призначено на 09.09.2024.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Обґрунтування вимог позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 24635, яким запропоновано звернути стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором укладеним з АТ «АЛЬФА-БАНК»

Позивач стверджує, що в порядку примусового виконання виконавчого напису №24635 від 13.12.2021 (виконавче провадження № НОМЕР_2 від 18.01.2022) з позивача було стягнуто на користь відповідача грошові кошти у розмірі 29 036,33 грн.

28.02.2024 заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі 501/2899/23 позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни №24635 від 13.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа -Банк» заборгованості у розмірі 29036,33 грн.

Позивач вважає стягнуті з нього грошові кошти у розмірі 29 036,33 грн в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 від 18.01.2022 такими, що є безпідставно набутими відповідачем та підлягають поверненню.

Станом на дату подання позову, стягнуті на користь відповідача грошові кошти у розмірі 29 036,33 позивачу не повернуті.

Щодо правової позиції відповідача

До визначеної судом дати проведення судового засідання відповідач не подав відзив на позов. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, згідно наявної в матеріалах справи довідки про доставку електронного документа, відповідач отримав електронний документ «Ухвалу про відкриття провадження» від 07.08.24 по справі № 752/16300/24 та прикріпленні до нього файли 13.08.2024.

2.Фактичні обставини встановлені Судом

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_2 від 18.01.2022) про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» заборгованості у розмірі 29 036,33 грн на підставі виконавчого напису нотаріуса № 24635 від 13.12.2021.

26.01.2022 та 04.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію ті інші доходи боржника - ОСОБА_1 .

20.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АЛЬФА-БАНК» заборгованості у розмірі 29 036,33 грн на підставі виконавчого напису нотаріуса № 24635 від 13.12.2021. Вимоги виконавчого документа було виконано, витрати та основну винагороду приватного виконавця стягнуто в повному обсязі.

Також суд встановив, що 28.02.2024 заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі 501/2899/23 позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. №24635 від 13.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа -Банк» заборгованості у розмірі 29036,33 грн.

3.Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (надалі за текстом також - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Із змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають в наслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Суд звертає увагу, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким,

що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Суд встановив, що заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області у справі 501/2899/23 виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Сазонової О.М. №24635 від 13.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа -Банк» заборгованості у розмірі 29036,33 грн визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказане судове рішення набуло законної сили 30.03.2024.

Факт стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача грошових коштів у розмірі 29 036,33 грн підтверджується наявною в матеріалах справи постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 у зв`язку з проведеним виконанням у повному обсязі, тобто стягненням з позивача грошових коштів у розмірі 29 036,33 грн на підставі виконавчого напису нотаріуса № 24635 від 13.12.2021.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 29 036,33 грн, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 24635 від 13.12.2021, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню - відпали, а тому отримані відповідачем кошти в сумі 29 036,33 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

4.Судові витрати по справі.

Згідно з пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 29 036,33 грн задоволено повністю, то на підставі статей 133 та 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Окрім цього, згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019.

Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено:

- копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № б/н/24 від 19.07.2024 укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін та Партнери»;

- копію Додатка №1 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 19.07.2024 із визначенням вартості послуг у розмірі 5 000,00 грн (п.2 вказаного Договору);

- копію платіжної інструкції № від 20.07.2024 про перерахування ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок АБ «Калінін та Партнери» грошових коштів у розмірі 5 000,00 грн.

- копію Акта виконаних робіт (наданих послуг) від 29.07.2024 на загальну суму 5 000,00 грн;

юридичних послуг №03/07/2023 від 03.07.2023, укладеного між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю Калініним Сергієм Костянтиновичем серії ПТ № 2212;

- ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем.

Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд також бере до уваги те, що відповідач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористався, хоча положеннями пункту 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності відповідних витрат покладено саме на нього.

Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17).

Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020.

Отже, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи зазначене, результат розгляду справи в суді (задоволення позову), оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також врахувавши поведінку сторони під час розгляду справи та відсутність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню у визначеному ним розмірі - у сумі 5 000,00 грн, що у даній справі відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

На підставі вищевикладеного і керуючись статтями: 3, 11, 16, 1212 ЦК України та статтями: 2, 4, 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 29 036 (двадцять дев`ять тисяч тридцять шість) гривень 33 копійки.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) понесені у справі судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, ).

Повний текст судового рішення складений 14.09.2024.

Суддя С.О. Чекулаєв