ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9621/24 Справа № 214/6746/24 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 214/6746/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руденко Юлія Вікторівна, на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року, яка постановлена суддею Поповим В.В. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом передано на розгляд Широківському районному суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обгрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначає, що 26 липня 2024 року Широківський районий суд Дніпропетровської області припинив здійснювати розгляд справ та матеріалів у зв`язку з тим, що Вища рада правосуддя 25 липня 2024 року прийняла рішення «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Широківського районного суду Дніпропетровської області» та у вказаному судді, за штатним розписом, є вакантними три посади суддів. Виходячи з приписів п.п.1,4 ч. 4 ст. 19 ЦПК України, дана цивільна справа має розглядатися у спрощену позовному провадженні, оскільки вона є малозначною та незначної складності, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Оскаржувана ухвала не сприяє пріоритетності швидкого вирішення справи та штучно затягує її вирішення.

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу позовної заяви ОСОБА_1 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом на розгляд Широківському районному суду Дніпропетровської області, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову є визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що складається із нерухомого майна, більшість з якого - три земельні ділянки, знаходяться на території Розилюксембурзької сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, тому на вказаний позов поширюються правила виключної підсудності та він має пред`являтись за місцезнаходженням майна (майна вартість якого є більшою), що в даному випадку територіально відноситься до юрисдикції Широківського районного суду Дніпропетровської області.

Проте, погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

За правилами частини першої статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У разі конкуренції правил підсудності (зокрема, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Наведене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 442/4490/18 від 24 квітня 2019 року.

За змістом частини четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформованим у справі № 911/2390/18 від 16 лютого 2021 року, словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Подібні правові висновки щодо застосування правил виключної підсудності спорів з приводу нерухомого майна викладено у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 910/6644/18, від 13 жовтня 2021 року у справі № 761/46980/19, від 14 квітня 2022 року у справі № 753/23614/18; а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18.

Подана ОСОБА_1 позовна заява стосується визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому не є позовом, що виник з приводу нерухомого майна.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що відносить до території Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відтак висновок суду першої інстанції про те, що справа за цим позовом не підсудна Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, прямо суперечить нормі ч. 2 ст. 27 ЦПК України, яка підлягала застосуванню.

Отже, вказана справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, визначені законом підстави для передачі справи до іншого суду відсутні.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що ухвала пропередачу справи на розгляд Широківському районному суду Дніпропетровської області постановлена з порушенням норм процесуального права, що є підставою, відповідно до пункту 4 частини 1статті 379 ЦПК України, для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руденко Юлія Вікторівна, - задовольнити.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2024 року - скасувати та направити матеріали справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 08 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: