Справа № 754/1874/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Покотинського Максима Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Лазорко Романа Йосифовича до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Покотинського М.А. звернувся до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство та проживали разом, однак в зареєстрованому шлюбу не перебували. ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача та відповідача народилась донька - ОСОБА_5 . Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що в сукупності унеможливило подальше спільне проживання та введення господарства. Відповідач лишила новонароджену дитину з позивачем та розірвала з ним будь-який контакт, а останній повністю взяв на себе відповідальність забезпечувати, виховувати та надавати найкращі умови для розвитку своєї доньки.

Таким чином, позивач враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та право на забезпечення належного розвитку, саме позивач має бажання і кращі можливості для реалізації прав дитини на належне утримання і виховання, а тому звертається до суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 09.02.2024 зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2024 визначено головуючого суддю Петрова Д.В.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06.03.2024 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження.

02.04.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Лазорко Р.Й. надійшов відзив на позовну заяву. Відзив обґрунтований тим, що відповідач категорично заперечує, що вона лишила новонароджену спільну дитину, оскільки по 09.11.2020 дитина проживала разом з відповідачем. На початку листопада 2020 позивач самовільно забрав дитину від відповідача та відмовлявся повертати її, забороняв матері дитини бачитись з нею та створив всілякі негативні умови, щоб матір дитини не змогла бачитись з дитиною та спілкуватись. Отже, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

02.04.2024 на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Лазорко Р.Й. надійшла зустрічна позовна заява за позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Лазорко Романа Йосифовича до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини.

В обгрунтування заявлених вимог, позивачка за зустрічним позовом вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача та відповідача народилась донька - ОСОБА_5 . Як виявилось, позивач та відповідач мають різні характери та погляди на життя, а тому спільне життя між ними не склалось. По 09.11.2020 дитина проживала разом з матір`ю, однак згодом батько дитини забрав її до себе, відмовлявся повертати її, забороняв матері дитини бачитись з нею та створив всілякі негативні умови, щоб матір дитини не змогла бачитись з дитиною та спілкуватись. Крім цього, батько дитини чинив на заявника психологічний тиск використовуючи своє матеріальне становище.

Починаючи з самого народження дитини позивачка здійснювала належний догляд за дитиною та створювала належні умови для її розвитку. В свою чергу відповідач замість того, щоб здійснювати матеріальну допомогу позивачу на утримання їхньої спільної дитини, спонукав позивача працевлаштуватись в той період, коли остання здійснювала догляд за малолітньою дитиною.

Позивач ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності не притягувалась, не веде аморальний спосіб життя, не зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, характеризується відгуками від сусідів з позитивної сторони.

06.02.2022 позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 та від спільного шлюбу народилася дочка ОСОБА_6 .

Оскільки відповідач самочинно, без згоди позивача змінив визначене сторонами раніше місце проживання дитини, після чого мати дитини не має можливості вільно брати участь у спілкуванні та вихованні дитини, є передбачені законом підстави для встановлення місця проживання дитини разом із позивачем.

12.06.2024 від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 адвоката Лазорко Р.Й. на адресу суду надійшла заява про залишення зустрічного позову без розгляду, оскільки між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 досягнуто домовленість про залишення проживання дитини разом з батьком.

12.06.2024 від відповідача за первісними позовом ОСОБА_3 на адресу суду надійшла заява про часткове визнання первісних позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом з батьком.

12.06.2024 від представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 адвоката Покотинського М.А. на адресу суду надійшла заява про залишення без розгляду позовних вимог в частині визначення розміру та стягнення аліментів.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вели спільне господарство та проживали разом, однак в зареєстрованому шлюбу не перебували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в позивача та відповідача народилась донька - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 11.07.2018 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що 11.07.2018 складено відповідний актовий запис № 3339.

Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки вони мали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що в сукупності унеможливило подальше спільне проживання та введення господарства.

Таким чином, позивач враховуючи інтереси малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та право на забезпечення належного розвитку, саме позивач має бажання і кращі можливості для реалізації прав дитини на належне утримання і виховання, а тому звертається до суду з відповідною позовною заявою.

ОСОБА_1 отримує стабільний дохід та створює гарні умови проживання малолітньої дитини, має власну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Окрім цього, 27.11.2023 начальником ЖЕД № 313 було підписано Акт, в якому підтверджується проживання ОСОБА_5 за вищевказаною адресою.

25.09.2024 від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов висновок № 102-3872 від 12.09.2024 про доцільність визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком, ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Так, оскільки відповідачка визнає позов, суд дійшов до висновку про задоволення первісних позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язком батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до обох батьків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідачка визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з батьком, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитись від позову (всіх або частин позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Враховуючи те, що позивач в заяві на адресу суду просив залишити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення розміру та стягнення аліментів без розгляду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 про визначення розміру та стягнення аліментів залишити без розгляду.

Щодо заявлених вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Лазорко Романа Йосифовича до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно п.5 ч.1 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Таким чином, зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 в особі представника адвоката Лазорко Романа Йосифовича до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 77-83, 89, 95, 200, 206, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Покотинського Максима Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в частині визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Покотинського Максима Анатолійовича до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в частині стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 в особі представника адвоката Лазорко Романа Йосифовича до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

- позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_2 ;

- відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків - НОМЕР_3 ;

- третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, просп. Червоної Калини, буд. 21-Г, ;

- третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, Контрактова площа, 2, .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ