Справа № 157/213/23
Провадження №2/157/33/24
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, яке було спільно нажито сторонами під час шлюбу.

Позов обґрунтовано тим, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2008 року. У шлюбі народилося троє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час проживання у шлюбі на наданій відповідачу присадибній ділянці площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0139, сторони побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 11 листопада на їх замовлення був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок, відповідно до якого загальна площа будинку становить 90,2 кв. м, житлова 37,4 кв. м, допоміжна 52,8 кв. м. Інвентаризаційна вартість всього будинковолодіння становить 427 476 грн, а тому вартість частки позивача складає 213 738 грн (427 476 грн : 2). 10 грудня 2015 року управління ДАБІ у Волинській області зареєструвало Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснене на підставі будівельного паспорта. 17 листопада 2020 року була проведена державна реєстрація вищевказаного нерухомого майна. Шлюб між сторонами розірвано 28 грудня 2022 року. Шлюбний договір між сторонами не укладався, а досягти домовленості про поділ спірної нерухомості їм не вдалося.

Посилаючись на викладене, позивач просить провести поділ житлового будинку і господарських споруд, виділивши їй у власність приміщення, які позначені у технічному паспорті як: 1-4 площею 9 кв. м, 1-5 площею 6,5 кв. м, 1-6 площею 10,8 кв. м, 1-7 площею 13,5 кв. м, 1-8 площею 12,3 кв. м, загальна площа яких становить 52,1 кв. м. Відповідачу виділити у власність решту приміщень загальною площею 40 кв. м та стягнути з нього судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, де зазначив, що позов не визнає з огляду на таке. Земельна ділянка розміром 0,25 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:001:0193, на якій споруджений спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, належить відповідачу на праві індивідуальної власності, оскільки підставою для набуття такого права стало отримання ним цієї земельної ділянки шляхом реалізації його права на безоплатну приватизацію. У зв`язку з цим житловий будинок із господарською будівлею є єдиним цілим з цією земельною ділянкою, а тому не підлягає поділу між подружжям та є неподільним. Оскільки ОСОБА_1 не заявляє вимоги про стягнення на її користь матеріальної компенсації за належну їй частку у спільному майні подружжя, поданий нею позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Вважає незрозумілим твердження у позовній заяві щодо виготовлення 11 листопада на замовлення сторін технічного паспорта на житловий будинок без зазначення року такого виготовлення. Разом із тим, інвентаризаційна вартість всього будинковолодіння за вищевказаною адресою станом на листопад 2015 року становила 427 467 грн, що не може братися судом до уваги для визначення дійсної вартості цього нерухомого майна та встановлення ціни позову на час подання даної позовної заяви до суду. Також звернув увагу на відсутність в матеріалах справи копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» про сплату судового збору в сумі 2147 грн 40 к. У зв`язку з цим вважає, що позовна заява не містить ціни позову, яка визначена позивачем у передбачений законом спосіб, а отже відсутні належні докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна та відповідно дійсної ціни позову, що позбавляє суд можливості перевірити правильність сплати ОСОБА_1 судового збору за заявлені вимоги майнового характеру. Зазначив, що позивач не надала доказів на підтвердження вживання заходів досудового врегулювання спору. ОСОБА_1 , прохаючи виділити їй у власність приміщення загальною площею 52,1 кв. м, ОСОБА_3 загальною площею біля 40 кв. м, порушує засади рівності часток, не вирішуючи при цьому питання грошової компенсації різниці вартості частки, яка у процентному відношенні є значно більшою ніж 1/2 частки. Також позивач не подала висновок експерта як доказу у цій справі разом з поданням позовної заяви, чим, вважає, втратила процесуальну можливість для подання такого доказу в майбутньому. При цьому матеріали позову не містять жодних обґрунтувань ОСОБА_1 , з яких суд міг дійти висновку, що висновок експерта не було подано позивачем разом із позовом з незалежних від неї причин. Тому за умови подання до суду позивачем такого документа вважає, що він не може бути прийнятий судом, а клопотання про його приєднання має бути залишене судом без розгляду, як таке, що подане з порушенням процесуального порядку подання доказів та у зв`язку з недопустимістю такого доказу. Оскільки, як йому відомо, позивач привласнила усі документи, що підтверджують набуття ОСОБА_3 права власності на спірне нерухоме майно, подання доказів стороною відповідача у спосіб та час, передбачені ст. 83 ЦПК України, значно ускладнено, оскільки він змушений витребовувати такі докази через компетентні органи. У зв`язку з цим просить суд надати йому право для подання цих доказів у майбутньому, після їх фактичного отримання у відповідь на адвокатські запити.

Посилаючись на викладене, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову за безпідставністю та стягнути з неї понесені ним судові витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 12000 гривень.

Позивач подала відповідь на відзив, де зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Вказала, що незважаючи на те, що власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якій сторони збудували житловий будинок з господарськими будівлями, рахується відповідач, ця земельна ділянка надавалася подружжю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у зв`язку з чим відповідач не може вважати себе одноосібним власником земельної ділянки. Поняття дійсної вартості при поділі житлового будинку не вживається. Суд виходить із ринкової вартості цих об`єктів. Щодо висновку експерта, то позивач не змогла подати такого, оскільки експертиза призначається судом за клопотанням сторін. Врегулювати спір добровільно, незважаючи на всі пропозиції позивача, відповідач не погоджувався, але це не виключає можливості вирішити спір шляхом укладення в суді, на відповідних вигідних для сторін умовах, мирової угоди. Вважає, що оскільки ОСОБА_3 є відповідачем, його вимога про стягнення судових витрат з позивача за правничу допомогу безпідставна.

Позивач ОСОБА_1 у ході розгляду справи двічі уточнювала позовні вимоги та врешті просить суд визнати за нею право власності на такі приміщення житлового будинку по другому варіанту поділу як другому співвласнику: 1/2 частину коридору 1-2 площею 8,2 кв. м, вартістю 57 134 грн 90 к., санвузол 1-5 площею 6,5 кв. м, вартістю 45 289 грн 90 к., кімнату 1-6 площею 10,8 кв. м, вартістю 75 250 грн 90 к., кімнату 1-7 площею 13,5 кв. м, вартістю 94 063 грн 70 к., кімнату 1-8 площею 12,3 кв. м, вартістю 85702 грн 40 к., що разом становить 51,3 кв. м, вартістю 357441 грн 90 к. За відповідачем визнати право власності на такі приміщення: коридор 1-1 площею 3,9 кв. м, вартістю 2 717 грн 40 к., 1/2 частину коридору 1-2, площею 8,2 кв. м, вартістю 57 134 грн 90 к., кладову 1-3 площею 6,1 кв. м, вартістю 42 502 грн 80 к., кухню 1-4 площею 9,0 кв. м, вартістю 62 709 грн 10 к., кімнату 1-9 площею 11,6 кв. м, вартістю 80 625 грн, що разом становить 38,8 кв. м, вартістю 270 345 грн 90 к., а також сарай Б-1 вартістю 42 350 грн та сходи вартістю 8 723 грн, що разом становить 51 073 грн. Також просить збільшити її частку у спірному нерухомому майні, відступивши від засади рівності часток подружжя при поділі житлового будинку, оскільки з нею проживають троє неповнолітніх дітей. Для поділу будинку на дві окремі ізольовані одна від одної квартири провести перепланування, а саме: сторонам розділити перегородкою приміщення 1-2 навпіл, влаштувавши два проектних коридори; позивачу влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-5 та 1-6, реконструювати приміщення 1-8 під кухню, влаштувати дверний проріз на місці віконного у приміщенні 1-8; відповідачу ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-5, реконструювати приміщення 1-3 під суміщений санвузол. Земельну ділянку просить поділити по 1/2 частині кожному. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати на проведення експертизи в розмірі 16 232 грн та судовий збір.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали повністю. Просять виділити ОСОБА_1 у власність 1/2 частину житлового будинку, що згідно з другим варіантом поділу, запропонованим у висновку судової інженерно-технічної експертизи, пропонується другому співвласнику, а також виділити 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0193, площею 0,1250 га, що згідно з планом №4 до висновку вказаної експертизи знаходиться під вищевказаною частиною житлового будинку.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечують щодо поділу житлового будинку в натурі з підстав, викладених у відзиві на позов. Водночас ОСОБА_3 погодився з обраними позивачкою варіантами поділу житлового будинку та земельної ділянки.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до статей 60, 61 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі з 12 жовтня 2008 року по 28 грудня 2022 року, що підтверджується поясненнями сторін та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.10.2008 (а.с. 7).

За час шлюбу в сторін народилося троє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що встановлено зі свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (а.с. 8, 9, 10).

Матеріалами справи, зокрема копією рішення Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району від 13.06.2013 №32/7, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.03.2014, доведено, що в період шлюбу відповідачу ОСОБА_3 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :01:001:0193, для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . На цій земельній ділянці сторони спільно збудували житловий будинок та господарську споруду.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином, предметом доказування у справі про поділ майна подружжя є безпосередньо обсяг спільно нажитого подружжям майна та джерело й час його придбання.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2019 року в справі № 522/19610/15-ц (провадження №61-35779св18), а саме, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

З матеріалів справи, зокрема зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5 (а.с. 11), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 березня 2014 року серії НАХ № 800576 (а.с. 12), технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна АДРЕСА_1 (а.с. 13-17), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233607790 від 23 листопада 2020 року (а.с. 18), інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №300991384 від 23 лютого 2022 року (а.с. 19), рішення Пнівненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 13 червня 2013 року № 32/7 об`єктивно підтвердженим вбачається факт належності подружжю на праві спільної сумісної власності житлового будинку зі сходами та сараєм, що знаходяться на АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтями 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту заяв по суті справи та наданих у судовому засіданні пояснень встановлено, що кожна зі сторін бажає виділу в натурі належної їй частини нерухомого майна, однак дійти згоди щодо добровільного поділу цього майна сторони не можуть, у зв`язку з чим виник цей спір.

У відповідності до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Під час розгляду цього спору з метою визначення можливих варіантів поділу спірного нерухомого майна ухвалою суду від 16 березня 2023 року була призначена судова будівельно-технічна експертиза. На виконання вказаної ухвали суду судовий експерт ОСОБА_8 надав висновок №19 від 31 серпня 2023 року за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи.

Згідно з висновком експертизи ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 628 485 гривень, інвентаризаційна вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за вказаною адресою на дату виконання експертизи становить 973 363 грн, в тому числі 922 290 грн вартість житлового будинку, 42 350 грн вартість сараю, 8 723 грн вартість сходів. Експерт пропонує два варіанти реального поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між двома співвласниками.

Згідно з першим варіантом поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між двома співвласниками за умови, що кожній зі сторін виділяється по 1/2 частині цих будівель, реальні частки виділених частин складають по 50/100 кожному співвласнику. При цьому першому співвласнику виділяються приміщення 1-1, 1/2 1-2, 1-3, 1-8, 1-9, сарай «Б-1» та сходи «а», що менше ідеальної частки в домоволодінні в одиницях вартості на 4 627 гривень 50 копійок. Другому співвласнику виділяються приміщення 1/2 1-2, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, що більше ідеальної його частки в одиницях вартості на 4 627 гривень 50 копійок.

Згідно з другим варіантом поділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами між двома співвласниками за умови, що кожній зі сторін виділяється по 1/2 частині цих будівель, реальні частки виділених частин складають: першому співвласнику 46/100, другому 54/100. При цьому першому співвласнику виділяються приміщення 1-1, 1/2 1-2, 1-3, 1-4, 1-9, сарай «Б-1» та сходи «а», що менше ідеальної частки в домоволодінні в одиницях вартості на 38369 гривень 50 копійок. Другому співвласнику виділяються приміщення 1/2 1-2, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, що більше ідеальної його частки в одиницях вартості на 38369 гривень 50 копійок.

Суд, з урахуванням думки сторін, які у поданій заяві про уточнення позовних вимог та в судовому засіданні дійшли згоди щодо розподілу запроектованих ізольованих частин житлового будинку та частин господарських будівель і споруд, вважає за необхідне виділити позивачу 1/2 частину спірного будинку, яку пропонується другому співвласнику по другому варіанту поділу згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи, при цьому, стягує з неї на користь відповідача грошову компенсацію в сумі 38 369 грн 50 к. за відхилення від вартості часток, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння.

У свою чергу відповідачу суд виділяє 1/2 частину спірного житлового будинку зі сходами, господарську будівлю, які пропонуються першому співвласнику по другому варіанту поділу згідно із вказаним вище висновком судової експертизи. Для влаштування окремих ізольованих квартир сторін слід зобов`язати виконати вказані в мотивувальній частині висновку судової інженерно-технічної експертизи переобладнання та будівельні роботи.

Що стосується позовних вимог з приводу виділення позивачу у власність 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 , то суд зазначає таке.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації.

Статтею 89 ЗК України встановлено, що в осіб співвласників жилого будинку виникає спільна сумісна власність на земельну ділянку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 116 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно з ч. 4 ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

У пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) судам роз`яснено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то в разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року №6-814цс15, постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25 лютого 2019 року №199/2099/17, від 16 жовтня 2023 року №317/3170/22.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в кожного із подружжя, який має частку у спільно набутому будинку, у такій самій частці виникає й право власності на земельну ділянку, необхідну для обслуговування будинку, що спростовує твердження відповідача вказані у відзиві про безпідставність позову з огляду на неможливість поділу між сторонами житлового будинку з господарською будівлею та земельної ділянки, на якій знаходиться це нерухоме майно.

Як вбачається із вищезгаданого висновку судової інженерно-технічної експертизи, експерт пропонує два варіанти розподілу земельної ділянки між двома співвласниками.

Згідно з першим варіантом поділу земельної ділянки між двома співвласниками за умови, що кожній зі сторін виділяється по 1/2 частині цієї земельної ділянки, першому співвласнику домоволодіння з часткою 1/2 виділяється у користування земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1250 кв. м (на плані №3 червоний колір). Другому співвласнику домоволодіння з часткою 1/2 виділяється у користування вказана земельна ділянка площею 1250 кв. м (на плані №3 синій колір).

Згідно з другим варіантом поділу земельної ділянки між двома співвласниками за умови, що кожній зі сторін виділяється по 1/2 частині цієї земельної ділянки, першому співвласнику домоволодіння з часткою 1/2 виділяється у користування земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 1250 кв. м (на плані №4 червоний колір). Другому співвласнику домоволодіння з часткою 1/2 виділяється у користування вказана земельна ділянка площею 1250 кв. м (на плані №4 синій колір).

Беручи до уваги узгоджений сторонами варіант поділу житлового будинку з господарською будівлею, суд вважає за необхідне для обслуговування частини житлового будинку, яка виділяється позивачу, виділити їй 1/2 частину спірної земельної ділянки, яку пропонується другому співвласнику по другому варіанту поділу згідно з висновком судової інженерно-технічної експертизи (на плані №4 синій колір).

У свою чергу відповідачу слід залишити 1/2 частину спірної земельної ділянки, яка пропонується першому співвласнику по другому варіанту поділу згідно із вказаним вище висновком судової експертизи (на плані №4 червоний колір) для обслуговування частини житлового будинку, яка йому виділяється.

При вирішенні цього спору суд не вбачає підстав для відступу від принципу рівності часток подружжя у спільному сумісному майні, зважаючи лише на ту обставину, що на утриманні позивачки знаходяться троє неповнолітніх дітей. Суд звертає увагу, що на їх утримання з відповідача стягуються аліменти. Крім того, суд бере до уваги позицію самого відповідача, який пропонував позивачці спільно відчужити спірний будинок своїм неповнолітнім дітям.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у відповідності до ч. 3 ст. 141 ЦПК України враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Беручи до уваги наведене, виходячи із встановленої висновком судової інженерно-технічної експертизи ринкової вартості житлового будинку та господарських споруд, яка становить 628 485 грн, та вартості земельної ділянки, яка згідно з витягом №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок становить 133 684 грн 31 к., сума судового збору, яку необхідно сплатити кожній зі сторін, становить 3810 грн 82 к. ((628485 грн + 113684 грн 31 к) х 1% : 2). При цьому суд враховує, що позивач при поданні позову сплатила судовий збір у сумі 2137 гривень 38 копійок.

Згідно з наданими суду рахунком №4 від 31 березня 2023 року та рахунком-фактурою №25 від 09 червня 2023 року вартості проведеної судової експертизи та квитанціями про їх оплату ОСОБА_1 понесла витрати на залучення експерта на суму 16 732 гривень 06 копійок. З огляду на те, що за результатами розгляду даної справи як позивач, так і відповідач набувають у власність рівні частки нерухомого майна та слідуючи застосованому вище принципу розподілу судових витрат у даній справі, суд покладає витрати на проведення судової експертизи на обох сторін порівну. Таким чином, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення судової експертизи у сумі 8366 грн 03 к. (16 732 грн 06 к. : 2).

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 367, 372, 377 ЦК України, статтями 60, 61, 70, 71 СК України, статями 89, 120 ЗК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Поділити в натурі житловий будинок АДРЕСА_1 , виділивши ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зі складу спільної сумісної власності по 1/2 його частині.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину житлового будинку та визнати за нею право власності на це майно як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з таких приміщень (нумерація згідно з технічним паспортом), а саме: 1/2 частина коридору 1-2 площею 8,2 кв. м, санвузол 1-5 площею 6,5 кв. м, кімната 1-6 площею 10,8 кв. м, кімната 1-7 площею 13,5 кв. м, кімната 1-8 площею 12,3 кв. м, загальною площею 51,3 кв. м, які згідно з другим варіантом розподілу житлового будинку висновку судової інженерно-технічної експертизи №19 від 31 серпня 2023 року виділяються другому співвласнику.

Виділити ОСОБА_3 в натурі 1/2 частину житлового будинку та визнати за ним право власності на це майно як на окремий об`єкт нерухомого майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з таких приміщень (нумерація згідно з технічним паспортом), а саме: коридор 1-1 площею 3,9 кв. м, 1/2 частина коридору 1-2 площею 8,3 кв. м, кладова 1-3 площею 6,1 кв. м, кухня 1-4 площею 9 кв. м, кімната 1-9 площею 11,6 кв. м, загальною площею 38,9 кв. м, які згідно з другим варіантом розподілу житлового будинку висновку судової інженерно-технічної експертизи №19 від 31 серпня 2023 року виділяються першому співвласнику.

Виділити ОСОБА_3 зі складу спільної часткової власності сторін господарські будівлі та споруди, а саме: сарай «Б-1», сходи «а» та визнати за ним право власності на це майно, що знаходиться по АДРЕСА_1 , які згідно з другим варіантом розподілу житлового будинку висновку судової інженерно-технічної експертизи №19 від 31 серпня 2023 року виділяються першому співвласнику.

Для ізоляції виділених часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 провести такі ремонтно-будівельні роботи: розділити перегородкою приміщення 1-2 площею 16,5 кв. м навпіл та влаштувавши два проектні коридори, закласти дверний отвір між приміщеннями 1-4 площею 9 кв. м та 1-5 площею 6,5 кв. м.

ОСОБА_1 влаштувати дверний отвір між приміщеннями 1-5 площею 6,5 кв. м та 1-6 площею 10,8 кв. м, влаштувати вхідний дверний отвір на місці існуючого віконного прорізу в приміщенні 1-6 площею 10,8 кв. м, реконструювати приміщення 1-7 площею 13,5 кв. м під кухню, влаштувати дверний отвір між приміщеннями 1-6 площею 10,8 кв. м та 1-7 площею 13,5 кв. м.

ОСОБА_3 реконструювати приміщення 1-3 площею 6,1 кв. м під суміщений санвузол.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 38369 грн (тридцять вісім тисяч триста шістдесят дев`ять) гривень 50 копійок грошової компенсації за відхилення від вартості часток, яку мають ідеальні частки садиби.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на житловий будинок і господарську будівлю, які знаходяться по АДРЕСА_1 .

Поділити земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0193, площею 0,25 га, по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , виділивши ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину цієї земельної ділянки для обслуговування виділеної їй 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , площею 0,1250 га, та визнати за ОСОБА_1 право власності на цю земельну ділянку як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Залишити у власності ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0193 для обслуговування виділеної йому 1/2 частини житлового будинку та господарської будівлі, що знаходяться по АДРЕСА_1 , площею 0,1250 га, та визнати за ОСОБА_3 право власності на цю земельну ділянку як на окремий об`єкт нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 1673 (одну тисячу шістсот сімдесят три) гривні 47 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 3810 (три тисячі вісімсот десять) гривень 85 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 8366 (вісім тисяч триста шістдесят шість) гривень 03 копійки витрат на проведення судових експертиз.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне рішення суду буде складено 14 червня 2024 року.

Головуючий: Б.С. Гамула