Провадження № 2/522/6119/24
УХВАЛА

01 жовтня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Байчури А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Морська Симфонія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом,-

ВСТАНОВИВ:

На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Морська Симфонія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом у розмірі 72580,17 гривень, у якому відповідач є користувачем апартаментів за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 серпня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 29.08.2024.

13.08.2024 на адресу суду від позивача надійшла заява про закриття провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Морська Симфонія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом, у зв`язку з повною оплатою заборгованості.

У судове засідання 29.08.2024 сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомили. Заяви та клопотання до суду не подавали. Розгляд справи відкладено на 24.09.2024, у зв`язку з неявкою сторін.

У судове засідання 24.09.2024 сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомили. Заяви та клопотання до суду не подавали. Розгляд справи відкладено на 01.10.2024, у зв`язку з неявкою сторін.

У судове засідання 01.10.2024 сторони не з`явились, належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання. Про причини неявки до суду не повідомили. Заяви та клопотання до суду не подавали.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд вживав всіх достатніх та необхідних заходів для забезпечення участі сторін при розгляді цивільної справи, проте позивач та його представник, а також відповідач до суду не з`являлися, розгляд цивільної справи відкладався неодноразово.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях дійшов висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини у п. 41 рішення «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Заява N 3236/03) зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів,

щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначено, що недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Розумність тривалості провадження повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (див. серед іншого Frydlender v. France, N 30979/96, параграф 43, ECHR 2000-VII).

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України» від 30.11.2006 (Заява N 23786/02).

Таким чином, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, та оскільки провадження у цивільній справі відкрито 01.08.2024, суд дійшов висновків про розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК України).

Розглядаючи заяву позивача про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про необхідність відмови у її задоволенні з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У постанові Верховного Суду від 23.12.2020 (справа № 522/8782/16-ц провадження № 61-21649св19) міститься правовий висновок про те, що згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України, суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути

закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Як вбачається з матеріалів справи, у заяві про закриття провадження позивач посилається на повну оплату заборгованості відповідачем, та просить у зв`язку з цим закрити провадження у справі.

З урахуванням викладеної правової позиції, твердження позивача про повну оплату відповідачем заборгованості не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки у суду відсутні відомості про відсутність предмету спору між сторонами на момент відкриття провадження у справі.

Разом з тим, відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник сповіщались про час, дату та місце судового розгляду, зокрема судова повістка про виклик до суду надсилалась представнику позивача та позивачу на їх електронну адресу.

Згідно правової позиції, викладено у постанові Верховного Суду від 28.06.2023 (справа № 757/48467/21, провадження № 61-10924св22) якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом.

Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107 св22).

Встановлено, що позивач та представник позивача у позовній заяві вказали свої електронні адреси, які надають можливість відправки на неї судових повісток, листів та судових рішень.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Крім того, позивачу та представнику позивача неодноразово надсилались судові повістки про виклик до суду та ухвала про відкриття провадження через підсистему «Електронний Суд», які були доставлені до їх електронних кабінетів, що вбачається згідно довідок про доставку електронних документів.

Суд враховує, що позивач, як ініціатор судового провадження, а також його представник, повинні проявляти процесуальну зацікавленість рухом поданої позовної заяви, і крім судових повісток, мають можливість отримати інформацію про розгляд позовної заяви на офіційній сторінці Приморського районного суду м. Одеси.

Як вбачається з матеріалів справи позивач та його представник сповіщались про час, дату та місце судового розгляду належним чином, проте в судові засідання не з`являвся.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно постанови Верховного Суду від 09.11.2023 (справа № 753/114/22, провадження № 61-6264ск23) Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Тож, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Близький за змістом висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21.

Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (див. постанову Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц).

Представник позивача та позивач не з`являлись у судові засідання, при цьому про розгляд справи сповіщались, доказів поважності причин неявки суду не надали, розгляд справи у зв`язку з неявкою сторін відкладався неодноразово. Клопотань щодо розгляду справи за їх відсутності не подавали.

Таким чином, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Морська Симфонія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом без розгляду.

При цьому, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, згідно положень ч.2 ст. 257 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.2,4,5, 76-81, 89, 257, 258-261, 263, 352-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Морська Симфонія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом про стягнення заборгованості за послуги з управління комплексом - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали суду складений 07.10.2024.

Суддя Юлія ЧОРНУХА