_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/682/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В. при секретарі Кравченко К.С. розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення юридичного факту, зміну черговості одержання права на спадкування,

встановив :

Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 звернулися до суду з даним позовом у якому просили встановити факт постійного них проживання з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більше 5 років з весни 2016 року; визнати їх спадкоємцями четвертої черги за законом та надати їм право спадкування за законом на спадщину, в одну чергу з ОСОБА_3 спадкоємцем другої черги.

Позов вмотивовано тим, що останні 7 років свого життя ОСОБА_7 проживав однією сім`єю з ними, був їх давнім другом, дітей в нього не було, вони допомагали йому у побуті, забезпечували усім необхідним, зокрема ліками, приймали участь у ремонті його автомобіля, а після смерті організували за свій рахунок похорони ОСОБА_7 . Посилаючись на норми ст.1259ч.2 ЦК України просили позов задовольнити.

Предстаавники позивачів позов підтримали, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_8 адвокат Штирбулов Є.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, надав відзив у якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність позову, відсутність належних та допустимих доказів позовним вимогам.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, подала до суду відзив у якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на безпідставність позову.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дали пояснення, що позивачі опікувалися ОСОБА_6 приблизно з 2016 року, допомагали йому, догладили за ним.

Свідок ОСОБА_13 дала суду пояснення, що саме вона опікувалася ОСОБА_6 , коли позивачі були відсутні в Україні.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 .

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Саганович О.Ю., заведено спадкову справу №15/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Позивачі у встановлений законом термін подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

На час розгляду справи спадкоємцями за законом другої черги після смерті ОСОБА_6 є відповідачі.

Згідно положень ст.1216, ст.1217, ч.ч.1, 2 ст.1220, ст.1258, ст.1261, ст.1262, ч.1 ст.1265, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивачі вважають, що відповідно до статті 1264 ЦК України вони є спадкоємцями четвертої черги, як особи, які проживали зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а оскільки вони протягом тривалого часу опікувалися, матеріально забезпечували, надавали іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані, просили суд визнати за ними право на спадкування майна спадкодавця у другій черзі.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.12, 81 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у п.п.1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Отже, безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 року у справі № 308/12730/15-ц (провадження № 61-46522св18) вказує, що для правильного застосування положення ч.5 ст. 1224 ЦК України,суду необхідно установити чи був спадкодавець у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, чи знав відповідний спадкоємець про указаний стан спадкодавця та чи потребував останній допомоги саме від указаного спадкоємця. Крім того, підлягають урахуванню також обставини щодо існування у спадкоємця можливостей надавати необхідну допомогу спадкодавцю. Для правильного застосування положенняч.2 ст. 1259 ЦК України,суду необхідно установити чи відповідний спадкоємець протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві, який був у безпорадному стані.

При цьому, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан повинен бути підтверджений відповідними записами в медичних документах (постанова Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі № 346/1178/17 (провадження № 61-48393св18).

Позивачі у свою чергу не довели суду факту як матеріального забезпечення спадкодавця, так і тривалого часу здійснення ними опіки.

Не знайшов свого підтвердження факт перебування спадкодавця у безпорадному стані та у зв`язку з цим потребування стороннього догляду, допомоги та піклування.

У наданих стороною позивача медичних документах (а.с.19-28) відсутні записи які б підтверджували наявність у ОСОБА_6 безпорадного стану та потреби постійної сторонньої допомоги.

При цьому посилання позивачів на перебування спадкодавця певний час у медичному закладі на стаціонарному лікуванні та необхідність лікування достовірно не свідчать про його безпорадний стан у розумінні частини другої статті 1259 ЦК України.

Доводи позивачів про те, що вони тривалий час опікувалися спадкодавцем та надавали допомогу, самі по собі не може бути достатньою обставиною для зміни черговості спадкування в розумінні частини другої статті 1259 ЦК України, без установлення сукупності усіх юридичних фактів, обумовлених даною нормою та доведення у встановленому законом порядку безпорадного стану спадкодавця.

Сама по собі обставина, що позивачі зі спадкодавцем проживали за однією адресою, не свідчить про те, що вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет, не дає підстав вважати, що позивач матеріально забезпечували спадкодавця, та набули право на спадкування зі спадкоємцями другої черги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, оскільки не доведена наявність у ОСОБА_6 безпорадного стану та потреби, у зв`язку з цим, постійної сторонньої допомоги, суд на знаходить підстав для задоволення позову в частині зміни черговості одержання позивачами права на спадкування, як то передбачено ст.1259ч.2 ЦК України.

Оскільки не має підстав для задоволення позову в частині зміни черговості одержання позивачами права на спадкування, і наявні спадкоємці другої черги, то встановлення факту постійного проживання позивачів з ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю більше 5 років з весни 2016 року, не має юридичного значення.

Позовна вимога про визнання позивачів спадкоємцями четвертої черги є недоведеною, а тому позов в цій частині задоволенню також не підлягає.

На підставі виклеєного, керуючись ст.ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Я. В. Бескровний