Справа № 344/2344/24
Провадження № 22-ц/4808/1256/24
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

за участю секретаря Петріва Д.Б.

учасники справи

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_1

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Кіндратишин Л.Р.,

за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_2 про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , недієздатною особою, встановити над недієздатним ОСОБА_2 опіку та призначити його опікуном.

Заява обґрунтована тим, що заявник є онуком ОСОБА_2 , який хворіє та страждає ІС, стенокардією, гіпертонічною хворобою. В 2011 році переніс ішемічний інсульт. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу ОСОБА_2 не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Витягом з протоколу №1 засідання опікунської ради від 18.01.2024, має місце рекомендація про можливість призначення заявника опікуном над дідусем при умові визнання його недієздатним.

Відповідно до Висновку №238 Лікарсько-консультативної комісії від 28.11.2023 року ОСОБА_1 може самостійно надавати соціальні послуги та бути опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Суд визнав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_2 , недієздатною особою. У іншій частині вимог відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року в частині відмови призначення опікуном ОСОБА_1 , ухвалити в цій частині нове рішення, яким призначити його опікуном ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в судовому засіданні заявник підтвердив суду, що має намір здійснювати догляд та опіку при визнанні дідуся недієздатним. Скаржник в судовому засіданні також підтвердив, що бажає, щоб внук, якому він довіряє, опікувався ним.

Відповідно до подання опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 24.01.2024 року, можливо призначити ОСОБА_1 , опікуном над дідусем ОСОБА_2 . Інших осіб з числа близьких родичів, які б могли бути опікуном над хворим немає. Заяв про встановлення опіки над ОСОБА_2 в орган опіки та піклування іншими особами не подавалось.

Вважає, що судом безпідставно відмовлено в призначенні заявника його опікуном, судом першої інстанції порушено вимоги частин 4-5 ст. 63 та ч.1 ст. 300 ЦК України.

Також, не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року в частині відмови призначення його опікуном, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції порушив вимоги ч. 1 ст. 300 ЦПК України, визнавши недієздатною особою ОСОБА_2 не призначив йому опікуна за наявності відповідного подання органу опіки та піклування.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №186/2024 від 23.05.2024 року, ОСОБА_2 страждає стійким хронічним психічним розладом, судинною деменцією, згідно МКХ-10 F01.1., внаслідок зазначеного не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно із витягом з протоколу №1 засідання опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.01.2024 року, рекомендовано департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради подати до суду подання про призначення ОСОБА_1 , опікуном дідуся ОСОБА_2 .

В матеріалах справи є відповідне подання органу опіки та піклування, яке необхідне для вирішення судом питання про призначення опікуном.

Вважає, що в даному випадку наявні всі правові підстави для призначення його опікуном, оскільки ОСОБА_2 є його дідусем, він має бажання стати його опікуном, про що в особовій справі ОСОБА_2 знаходиться його письмова заява; стан його здоров`я дозволяє здійснювати таку опіку; відсутні підстави, які визначені в п. 3.2 Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім?ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров?я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88, які не дають мені змоги стати його опікуном.

Інші близькі родичі: дружина ОСОБА_2 бабуся скаржника та брат ОСОБА_3 з поважних причин не можуть стати опікунами ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу в межах її доводів, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 не заперечувала.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу в межах її доводів, проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 не заперечували.

У судове засіданні представник Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради не зявився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Із змісту апеляційних скарг вбачається, що рішення оскаржується в частині відмови у призначення опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_1 . Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2027 року в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною особою, не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскаржуваній частині.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про встановлення опіки та призначення опікуном ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном, не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності за встановлених обставин відповідальним органом про призначення опікуном саме заявника ОСОБА_1 не містить. Встановлено наявність інших близьких осіб, без обґрунтування неможливості бути опікунами з формальним посиланням на відсутність заперечень з їхньої сторони. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 військовий, проходить військову службу, вказані обставини унеможливлюють фактичне виконання ОСОБА_1 обов`язків опікуна.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є онуком ОСОБА_2 по батьковій лінії, що підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та його батька ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №443/2023 від 07 грудня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає стійким хронічним психічним розладом, судинною деменцією, згідно МКХ-10 F01.1. Внаслідок зазначеного підекспертний не здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №186/2024 від 23 травня 2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 страждає стійким, хронічним психічним розладом - судинною деменцією, внаслідок якого не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання опікунської ради виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 18.01.2024, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання суду подання про призначення його опікуном над дідусем ОСОБА_7 при умові визнання його недієздатним в судовому порядку рекомендовано департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради подати до суду відповідне подання .

Згідно подання (додаток 7 до наказу департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 24.01.2024 за №8-д), заявник ОСОБА_1 , військовий згідно наказу головнокомандувача ЗСУ № НОМЕР_3 від 03.09.2022 року, військова частина НОМЕР_4 , може постійно надавати соціальні послуги та бути опікуном, за амбулаторною та медичною допомогою до спеціалізованих закладів не звертався.

ОСОБА_2 має дружину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онука ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які не заперечують, щоб опікуном ОСОБА_2 був ОСОБА_1

Син ОСОБА_2 - ОСОБА_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 13.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання у будинку «задовільні». Під час, складання акту обстеження матеріально-побутових умов заявник був відсутній.

Вважають за можливе призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над дідусем ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за № 387/3680 (далі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки.

Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань.

Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Суд, встановивши, що ОСОБА_2 має тяжкий психічний розлад, який позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим він потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки суд дійшов висновку про визнання його недієздатним.

Судом встановлено, що згідно подання (додаток 7 до наказу департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 24.01.2024 за №8-д), заявник ОСОБА_1 , військовий згідно наказу головнокомандувача ЗСУ № НОМЕР_3 від 03.09.2022 року, військова частина НОМЕР_4 .

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції заявник підтвердив, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу.

Беручи до уваги зміст поняття «опікун» та обов`язки, які має опікун по відношенню до свого підопічного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 на час проходження військової служби, позбавлений можливості виконувати у повній мірі обов`язки опікуна недієздатної особи. Ця обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна ОСОБА_9 .

Орган опіки та піклування при направленні подання до суду не з`ясував можливість заявника здійснювати повноваження опікуна з огляду на те, що він перебуває у лавах ЗСУ і фізично не має можливості виконувати такі функції.

Колегія суддів зазначає, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, проте без доведення передбачених законом умов воно не може бути підставою для призначення опікуна у судовому порядку. Оскільки ОСОБА_1 з 03 вересня 2022 року призваний за мобілізацією та проходить військову службу, вказана обставина унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків як опікуна ОСОБА_2 .

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі №742/887/23.

З урахуванням зазначеного, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви в цій частині є правильним.

Доводи апеляційних скарг про те, що за положеннями статті 60 ЦК України та статті 300 ЦПК України визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки є взаємопов`язаним процесом та повинно відбуватися одночасно, і відмова у призначенні опікуном заявника є прямим порушенням прав ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, оскільки у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження № 61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі.

Згідно з ст.65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування, тому доводи апеляційної скарги про те, що при відмові в призначені опікуна над особою, яку визнано недієздатною, будуть порушення права останньої є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом не враховано, що інші близькі родичі Дружина ОСОБА_2 і його брат ОСОБА_3 з поважних причин не можуть стати опікунами його дідуся, не заслуговують на увагу, оскільки подання органу опіку ти піклування не містить висновків щодо неможливості здійснення опіки вказаними особами, а лише зазначено, що вказані особи не заперечують, щоб опікуном ОСОБА_2 був призначений ОСОБА_1 . Крім того в матеріалах справи відсутні докази того, що дружина дідуся за станом здоров`я не може бути опікуном свого чоловіка.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про призначення опікуна з вище зазначених підстав.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування в оскаржуваній частині по доводам апеляційних скарг не має.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 липня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк