ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Царьов Михайло Валерійович звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2024 дану справу передано за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Вказана ухвала мотивовна тим, що оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса знаходиться на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., яка відповідно до відомостей з Єдиного реєстру приватних виконавців здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, буд. 4-А, оф. 71-А, що територіально знаходиться у Дарницькому районі м. Києва. З огляду на те, що місцезнаходження приватного виконавця Дорошкевич В.Л. знаходиться поза межами території на яку поширюється підсудність (юрисдикція) Печерського районного суду м. Києва, а також той факт, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують безпосереднє вчинення виконавчих дій в межах Печерського району м. Києва, даний позов у відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України підсудний Дарницькому районному суду м. Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2024 дану справу визначено за суддею Каліушком Ф.А.

Суддя, дослідивши матеріали даної справи та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки альтернативної підсудності за вибором позивача. Зокрема, у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України визначено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Визначення місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами чч. 1, 2 ст. 24 вказаного Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Такий висновок зроблено Верховний Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року, справа № 263/14171/19.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач звертаючись з даним позовом до Печерського районного суду м. Києва посилається на положення ч. 2 ст. 27 ЦПК України відповідно до якої позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та постанов виконавчого провадження адреса місця знаходження відповідача ТОВ «ФК «Аланд» зазначена: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, оф. 301, що територіально розташована у Печерському районі м. Києві.

Окрім того, у постанові про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.01.2021 адреса місця проживання ОСОБА_1 зазначена: АДРЕСА_1 , що також територіально розташована у Печерському районі м. Києві.

Враховуючи правову позицію вищевказаної постанови Верховного Суду, слід дійти висновку, що твердження судді Печерського районного суду м. Києва Підпалого В.В. про те, що місцем виконання виконавчого напису є місце реєстрації приватного виконавця, який здійснює його виконання, є помилковим, не ґрунтується на нормах Закону України «Про виконавче провадження» та суперечить вищезазначеній правовій позиції Верховного Суду.

Таким чином, враховуючи те, що приватний виконавець Дорошкевич В.Л. прийняла до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника, який зареєстрований та проживає в Печерському районі м. Києві, а відтак відсутні підстави для розгляду вказаної справи Дарницьким районним судом м. Києва.

При цьому, слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір щодо підсудності справ між судами.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписом частини 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, суд повинен суворо дотримуватися правил підсудності.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного та керуючись ч. 12 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри Леонідівни, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню повернути до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.