КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 357/6638/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5672/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - Гермаша Сергія Михайловича на заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року (суддя Ковбель М.М.) у цивільній справі позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

у серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 27 101,76грн та судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 3 червня 2020 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8109474, згідно якого він взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

Позивач посилався на те, що 4 квітня 2021 року о 5:52 год. в селі Ксаверівка по вул. Механізаторів, 24 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику цього автомобіля - матеріального збитку. Відповідно до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року у справі № 362/1915/21, зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась через порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4, 124 КУпАП.

Позивач зазначав, що власник пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_2 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, на підставі полісу № АР/8109474, у зв`язку з чим, на підставі страхового акту № 044/037/010411/21/1 йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 27 101,76грн.

Позивач посилався на те, що оскільки з постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року вбачається, що відповідач після скоєння дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив її місце, у нього виник обов`язок відшкодувати завдані матеріальні збитки в порядку регресу на підставі підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - Гермаш С.М. просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник позивача вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність того, що саме відповідачем було завдано майнову шкоду транспортному засобу «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки до позовної заяви додано витяг з бази даних МТСБУ щодо полісу № АР/8109474, у якому міститься інформація про страхувальника - відповідача ОСОБА_1 та застрахований транспортний засіб - «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, до матеріалів справи було додано відповідь Національної поліції України, згідно якої дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 4 квітня 2024 року, відбулась за участі відповідача та його транспортного засобу - «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_3 .

Також представник позивача вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги надану позивачем копію постанови цього ж суду, роздруковану з Єдиного державного реєстру судових рішень, з посилання на її знеособленість, оскільки суд мав повний доступ до інформаційних ресурсів цього реєстру та міг, у разі наявності сумніву, самостійно пересвідчитись у тому, що постанова від 15 липня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 362/1915/21 винесена саме стосовно відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно матеріалів справи, 4 квітня 2021 року в селі Ксаверівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , в результаті якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а працівниками поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 511248 стосовно ОСОБА_1 , внаслідок порушення останнім п. 10.9 Правил дорожнього руху (с.с.14-17).

Як вбачається із копії постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року у справі № 362/1915/21, роздрукованої з Єдиного державного реєстру судових рішень, 14 квітня 2021 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшли протоколи про адміністративні правопорушення серії ДПР 18 № 511249, № 511248 та 511250 від 4 квітня 2021 року. Згідно резолютивної частини вказаної постанови «ОСОБУ_1» визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП (с.с.18-22).

ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 27 000грн.

Платіжним дорученням № 15976 від 1 липня 2021 року на рахунок ОСОБА_2 перераховано 27 101,76грн.

25 листопада 2021 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» направило на адресу відповідача вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. При цьому суд не прийняв до уваги наданий позивачем витяг з бази даних МТСБУ про наявність у відповідача діючого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8109474, оскільки той не містить підпису ОСОБА_1 та достовірних відомостей про страхування транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 .

Також суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність факту причетності ОСОБА_1 до дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 4 квітня 2021 року у селі Ксаверівка Васильківського району Київської області, оскільки позивач надав суду копію постанови у справі про адміністративне правопорушення № 362/1915/21 з Єдиного державного реєстру судових рішень у знеособленому вигляді.

Крім цього, суд першої інстанції відхилив надану позивачем у якості доказу відповідь Національної поліції України, оскільки вона отримана з неофіційних джерел та не містить підпису уповноваженої особи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Колегія суддів, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме витяг із бази даних МТСБУ щодо наявності страхового полісу на автомобіль «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , довідки Національної поліції України стосовно факту скоєння дорожньо-транспортної пригоди 4 квітня 2021 року у селі Ксаверівка за участі відповідача, який керував цим автомобілем, та складання на підставі цього протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 511248 відносно останнього, який став предметом судового розгляду у справі про адміністративне правопорушення № 362/1915/21, вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про недоведеність причетності відповідача до скоєння зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та наявності у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8109474.

Отже, колегією суддів встановлено, що 3 червня 2020 року між ПрАТ «Українська

пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АР/8109474, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам з лімітом відповідальності 130 000грн та франшизею 2 600грн.

4 квітня 2021 року о 5:52 год. в селі Ксаверівка по вул. Механізаторів, 24 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю «Nissan», д.н.з. НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень.

Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року у справі № 362/1915/21 ОСОБА_1 визнаний винним у порушенні Правил дорожнього руху та вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом, не був уважний, не слідкував за дорожньою обстановкою, не звернувся за допомогою до інших осіб та допустив наїзд на припаркований позаду автомобіль «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишив місце скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 10.9 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за статтею 124 КУпАП, та вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.

Відповідачем не було надано будь-яких доказів на спростування обставин дорожньо-транспортної пригоди та даних, що він не залишив місце її скоєння 4 квітня 2021 року у селі Ксаверівка Васильківського району Київської області.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Частиною першою статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Зі змісту постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області

від 15 липня 2021 року у справі № 362/1915/21, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно останнього було закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі статті 38 КУпАП.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 КУпАП), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах:від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 4 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП, і він повинен нести відповідальність за завдані його діями збитки.

4 квітня 2021 року власник пошкодженого транспортного засобу «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку за участі застрахованого на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8109474 автомобіля «ВАЗ 21053», д.н.з. НОМЕР_1 (с.с.23).

14 квітня 2021 року спеціалістом за участі ОСОБА_2 був проведений огляд пошкодженого транспортного засобу «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , складений протокол технічного огляду колісного транспортного засобу та ремонтна калькуляція № 8109474-А від 20 квітня 2021 року, згідно якої вартість ремонту становить 57 187грн 63коп. (с.с.28-34).

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 044/037/010411/2, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 з урахування коефіцієнту фізичного зносу (0,7) без врахування ПДВ становить 29 701,76грн (39 265,53 х (1-0,7) + 12 600грн + 5 322,10грн), а розмір страхового відшкодування, за вирахування франшизи (2 600грн) становить 27 101,76грн (с.с.35, 36).

Згідно платіжного доручення № 15976 від 1 липня 2021 року страхове відшкодування у розмірі 27 101,76грн було виплачене власнику пошкодженого транспортного засобу «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 - ОСОБА_2 , що підтверджується платіжним дорученням № 15976 (с.с.37).

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком.

Відповідно до підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, зокрема, самовільно залишив місце пригоди.

З постанови судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2021 року встановлено, 4 квітня 2021 року після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та допустивши наїзд на автомобіль «Nissan Note», д.н.з. НОМЕР_2 , завдавши йому механічні пошкодження, ОСОБА_1 залишив місце ДТП, у зв`язку із чим він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 122-4 КУпАП.

За таких обставин, на підставі підпункту «в» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, який виплатив потерпілому страхове відшкодування, має правові підстави для пред`явлення регресного позову до відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не встановив обставин справи, не дослідив надані йому докази, допустив порушення норм процесуального права, в результаті чого дійшов помилкового висновку про недоведеність причетності відповідача до дорожнього-транспортної пригоди та відсутність у нього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду про відмову у позові підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення

позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 481грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 721,50грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - Гермаша Сергія Михайловичазадовольнити.

Заочне рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2023 року скасувати, ухваливши нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», , що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 40, сплачене страхове відшкодування у розмірі 27 101грн 76коп. та судовий збір у розмірі 6 202грн 50коп., а всього 33 304грн 26коп.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук