Справа № 301/2633/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

Головуючої судді: Даруди І.А.,

секретаря судових засідань: Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВA З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРИН-ФІНАНС, в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРИН-ФІНАНС", в інтересах якого діє представник ОСОБА_1 звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), з АТ «Кредобанк», було укладено Кредитний договір № ПКК/32094 від 16.09.2020 року.

Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредиту, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Також, позивач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату цієї вимоги, заборгованість за Кредитним договором складає 54426,18 грн., в тому числі строкове тіло 0 грн, прострочене тіло 36769,79 грн, строкові відсотки 0 грн, прострочені відсотки 17656,39 грн

Отже, з вищенаведеного вбачається, що кредитор належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу ОСОБА_2 кредиту.

В свою чергу, відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість за Кредитним договором складає 54426,18 грн.

Також, представник позивача зазначив, що 08.11.2023р. у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" () на підставі договору факторингу (витяг з договору факторингу додається). Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні.

Розгляд справи проведено у відсутності представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРИН-ФІНАНС", оскільки останній, подав до суду клопотання в якому просив проводити судові засідання по даній справі за його відсутності.(а.с. 62)

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена, про час і місце розгляду справи, шляхом надсилання судових повісток про виклик до суду, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 60, 61), причини неявки суду не повідомила.

Суд ухвалив, провести розгляд справи на підставі ст.223 ЦПК України у відсутності позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення з наступних підстав:

В судовому засіданні було встановлено, що 16.09.2020 рокуміж ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та АТ «Кредобанк», було укладено Кредитний договір № ПКК/32094. (а.с. 12-13)

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Позичальнику кредиту, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту.

Як вбачається з письмових доказів, що були надані до суду разом з позовною заявою - кредитодавцем АТ «Кредобанк» , було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_2 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору.

Також, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 здійснила дії, спрямовані на укладання договору кредиту шляхом підписання анкети-заяви про отримання ліміту по кредитній картці за №32094 від 16.09.2020 року.(а.с. 12-13)

Як вбачається з матеріалів справи, в подальшому, відповідач ОСОБА_2 всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.

Також, суд встановив, що 08.11.2023р. у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС" () на підставі договору факторингу (витяг з договору факторингу додається). Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні.

Таким чином, було встановлено, що ТОВ "ФК "МАРИН-ФІНАНС"наділено правом грошової вимоги до Відповідача.

Згідно наданих доказів, станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 54426,18 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 36769,79 грн.; заборгованість за відсотками - 17656, 39 грн.;

Враховуючи вищезазначене, суд вважає твердження позивача про непогашену заборгованість ОСОБА_2 за договором кредиту № ПКК/32094 від 16.09.2020 року, підставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частинами 1 та 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки позивачем ТОВ ФК"Марин-Фінанс" надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем ОСОБА_2 умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, яка доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості за кредитним договором суду не надала, не спростувала документально нарахований позивачем розмір заборгованості, з урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, та з огляду на факт невиконання відповідачем умов кредитного договору, суд приходить до висновку, що вимоги викладені в позовній заяві в частині стягнення заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до п. 35 постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи представником позивача було заявлено вимогу, про стягнення судових витрат на його користь за витрати, які ТОВ "ФК «Марин-Фінанс» понесло за надання професійної правничої допомоги. На підтвердження заявленої вимоги представником позивача було надано: договір про надання правової допомоги №01/05/24 від 01 травня 2024 року (а.с. 39-40), ордер за № 1296542 (а.с. 41), акт надання послуг №1 до Договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2024 року (а.с. 42), орієнтовний розрахунок судових витрат, які стягуються з позичальника у випадку судового розгляду справи (а.с. 44). Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновку, що згідно таких, не можливо встановити, чи були дійсно понесені зазначені представником позивача судові витрати за надання професійної правничої допомоги, оскільки як стверджує представник позивача, ТОВ "ФК «Марин-Фінанс» було понесено судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6000,00 (шість тисяч гривень), про що свідчать надані до суду письмові докази, зокрема акт наданих послуг № 1 від 31 травня 2024 року, з якого вбачається, що вартість наданих послуг в сумі 6000,00 грн. підлягає сплаті на підставі акту, протягом трьох днів з моменту підписання вказаного акту (а.с. 42). Однак, станом на 30.10.2024 року позивачем не було долучено жодних підтверджень того , що ТОВ "ФК «Марин-Фінанс» було сплачено адвокату Альховській І.Б. зазначені кошти, а саме не надано документів, які б свідчили про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Також, до суду не було надано, належного розрахунку судових витрат з якого було б можливо встановити, що правнича допомога адвоката, була надана саме у даній справі.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

Відтак, дослідивши надані докази, суд дішов до висновку, що вимога про стягнення з відповідача понесених витрат на правову допомогу задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 625, 626-629, 633-634, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.81,89,141,263-265,280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРИН-ФІНАНС" Львівська область, місто Львів, вулиця Лазаренка Є. Академіка, будинок 4, кабінет 4, Код ) заборгованість за кредитним договором ПКК/32094, у розмірі 54426,18 грн.(п`ятдесят чотири тисячі чотириста двадцять шість гривень, вісімнадцять копійок)

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "МАРИН-ФІНАНС" Львівська область, місто Львів, вулиця Лазаренка Є. Академіка, будинок 4, кабінет 4, Код ) суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, 40 копійок)

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2024 року

Суддя: І.А. Даруда