Справа №443/1666/24
Провадження №2/443/719/24
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

11 листопада 2024 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю: секретаря судового засідання Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 83 500,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн..

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 25.09.2021 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1359757. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого

транспортного засобу марки «BMW» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам.

22.11.2021 о 22 год. 30 хв. у м. Ходорів по вул. Стрийській, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «BMW» державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 від отриманих травм загинув у лікарні. Відповідно до вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 по справі №443/679/22, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху, чим останній скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України. Згідно ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Потерпіла особа ОСОБА_3 (дочка загиблого ОСОБА_2 ) звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом №АТ/1359757 від 25.09.2021. На підставі страхового акту №0Ц/024/000/22/0012 від 21.12.2022 потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 37 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №162220900 від 21.12.2022.

Потерпіла особа ОСОБА_4 (мати загиблого ОСОБА_2 ) звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АТ/1359757 від 25.09.2021. На підставі страхового акту №0Ц/024/000/22/0011 від 21.12.2022 потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №162220902 від 21.12.2022.

Потерпіла особа ОСОБА_5 (дружина загиблого ОСОБА_2 ) звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АТ/1359757 від 25.09.2021. На підставі страхового акту №0Ц/024/000/22/0009 від 21.12.2022 потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №162220903 від 21.12.2022.

Потерпіла особа ОСОБА_6 (син загиблого ОСОБА_2 ) звернулася до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АТ/1359757 від 25.09.2021. На підставі страхового акту №0Ц/024/000/22/00010 від 21.12.2022 потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 15 500,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №162220899 від 21.12.2022.

Таким чином, загальний розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування за Полісом № АТ/1359757 від 25.09.2021 склав 83 500,00 грн.

Підпунктом "в" підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо- транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди (п. п. «в»).

Як вбачається з вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 року по справі №443/679/22, відповідач керуючи автомобілем «BMW» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , після чого будучи причетним до ДТП залишив місце пригоди та завідомо залишив без допомоги потерпілого.

З огляду на вищезазначене, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АТ/1359757 від 25.09.2021. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, що узгоджується з умовами договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності № АТ/1359757 від 25.09.2021.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 16.09.2024 позовну заяву залишено без руху.

18.09.2024 представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 20.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви та додатково поданої заяви, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явились, не подали відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без їх участі не надходило. Також, відповідач не повідомив суд про причину неявки, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді.

При цьому від представника відповідача - адвоката Бердара С.В. надійшло клопотання, згідно якого останній просить відкласти розгляд справи, у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання та зайнятістю в іншому судовому процесі. Однак, суд розцінює такі дії відповідача та представника відповідача як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи. Так, у судове засідання, призначене на 21.10.2024, відповідач та його представник не з`явились без поважних причин, оскільки не надали доказів неможливості прибути в судове засідання, однак, зважаючи на клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, судове засідання було відкладено.

Більше того, відповідач та його представник мають право брати участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, проте не виявили бажання скористатись своїм правом.

За приписами статті 129 Конституції України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд звертає увагу, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).).

Враховуючи вищевикладене, суд визнає причини неявки відповідача та його представника в судове засідання неповажними та розцінює такі їх дії як зловживанням процесуальним правом, спрямованим на затягування розгляду справи, а також, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, керуючись приписами ст.223 ЦПК України, вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 у справі №443/679/22 (провадження 1-кп/443/18/23), який набрав законної сили 01.05.2023, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки. (а.с.22-24).

Вказаним вироком суду встановлено, що 22 листопада 2021 року приблизно о 22:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись ним по вул.Стрийській у м.Ходорів, у напрямку центральної частини міста, при проїзді ділянки дороги поблизу будинку №81, порушив вимоги п.1.5 Розділу 1, п.2.3 б), д) Розділу 2, п.12.9 б) Розділу 12, дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40км/год» Розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, які виразились у тому, що він, керуючи технічно-справним автомобілем, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю 70-75 км/год у населеному пункті, де рух дозволено зі швидкістю не більше 40 км/год, при виявлені пішохода, який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу зліва на право, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 . Внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи, отримав тупу поєднану травму тіла у вигляді крововиливів в м`які оболонки лівої півкулі головного мозку, переломів кісток лицевого скелету, переломів правої лопатки, правої ключиці, лівосторонніх переломів 1,2,3,4 ребер із забоєм легень, перелому правої клубової кістки, відкритого багатоуламкового перелому обох кісток правої гомілки із посттравматичним тромбозом підколінно-гомілкового сегменту артерії (ампутація правої нижньої кінцівки), що призвело до набряку головного мозку, травматичного шоку та смерті.

Крім цього, 22.11.2021 приблизно о 22:30 год водій ОСОБА_1 , будучи причетним до травмування у АДРЕСА_1 , пішохода ОСОБА_2 , в порушення п.2.10 Розділу 2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, з місця пригоди поїхав та завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_2 , якого він сам поставив у небезпечний для життя стан і який був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через свій безпорадний стан.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 22.11.2021 року, та залишення останнім вказаної дорожньо-транспортної пригоди, до якої він був причетний, а також залишення останнім без допомоги потерпілого ОСОБА_2 , є встановленим та не підлягає доказуванню.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «BMW 330D», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується витягом із сайту Моторне (транспортне) страхове бюро України, поліс №АТ1359757 (а.с.21).

09.11.2022 ОСОБА_3 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 44137,01 грн., яке складається з: відшкодування моральної шкоди - 18 000 грн.; відшкодування понесених витрат на поховання - 10702,00 грн.; відшкодування понесених витрат на лікування - 15435,01 грн. (а.с.25).

До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:

- копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25 на звороті);

- копію обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000858 від 23.11.2021 стосовно ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України (а.с.26-27);

- довідку КП «Ходорівське управління комунального господарства» №294 від 18.08.2022 року, з якого видно, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 до дня смерті був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Разом із ним по вищевказаній адресі на момент смерті були зареєстровані: ОСОБА_4 - мати; ОСОБА_7 - сестра; ОСОБА_8 - родич; ОСОБА_9 - родичка; ОСОБА_10 - родич; ОСОБА_11 - родичка; ОСОБА_12 - родичка; ОСОБА_13 - родичка; ОСОБА_14 - родич (а.с.28);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого батьками останньої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.30);

- копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , згідно якого 12.05.2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.30 на звороті);

- фіскальні чеки витрат на лікування (а.с.31-33);

- довідку КНП «Стрийська ЦРЛ» №492 від 23.11.2021 року, з якої видно, що ОСОБА_2 дійсно перебуває на стаціонарному лікуванні з 22.11.2021 по даний час, та встановлений діагноз (а.с.33 на звороіт);

- копію товарного чеку, з якого вбачається, що ОСОБА_3 було оплачено витрати на поховання на суму - 10702,00 грн. (а.с.34).

16.12.2022 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування (а.с.35), відповідно до умов якої загальний розмір страхового відшкодування згідно й статтями 23, 24, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну смертю потерпілою ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах вимог, заявлених в Заяві на виплату страхового відшкодування від 09.11.2022 та підлягає виплаті ОСОБА_3 , яка є дочкою потерпілого ОСОБА_2 складає 37000,00 грн. та є остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні (п.1 Угоди).

Як вбачається із страхового акту №ОЦ/024/000/22/0012 від 21.12.2022 (аварійний сертифікат), сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_3 на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 16.12.2022 становить 37000,00 грн. (а.с.36).

Відповідно до платіжної інструкції №162220900 від 21.12.2022 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно страхового акту №ОЦ/024/000/22/0012 від 21.12.2022 у розмірі 37000,00 грн. (а.с.37).

09.11.2022 ОСОБА_4 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 234 000,00 грн., яке складається з: відшкодування моральної шкоди - 18 000 грн.; відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника - 216 000,00 грн. (а.с.38).

До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:

- копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.39);

- копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 , я якої видно, що ОСОБА_4 отримує пенсію з 05.04.1985 року по безтерміново (а.с.40)

- заяву ОСОБА_4 від 09.11.2022, згідно якої остання просить належну їй частку страхового відшкодування перерахувати на рахунок її онучки та дочки загиблого - ОСОБА_3 , через відсутність у неї банківського рахунку (а.с.41).

16.12.2022 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування (а.с.42), відповідно до умов якої загальний розмір страхового відшкодування згідно й статтями 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну смертю потерпілою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах вимог, заявлених в Заяві на виплату страхового відшкодування від 09.11.2022 та підлягає виплаті ОСОБА_4 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_2 складає 15500,00 грн. та є остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні (п.1 Угоди).

Як вбачається із страхового акту №ОЦ/024/000/22/0011 від 21.12.2022 (аварійний сертифікат), сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_4 на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 16.12.2022 становить 15500,00 грн. (а.с.43).

Відповідно до платіжної інструкції №162220902 від 21.12.2022 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно страхового акту №ОЦ/024/000/22/0011 від 21.12.2022 у розмірі 15 500,00 грн. (а.с.44).

09.11.2022 ОСОБА_5 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 18 000,00 грн., яке складається з: відшкодування моральної шкоди - 18 000 грн.. (а.с.45).

До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:

- копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.46);

- копію свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 , з якого видно, що 17.09.1983 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.48);

- заяву ОСОБА_5 від 09.11.2022, згідно якої остання просить належну їй частку страхового відшкодування перерахувати на рахунок її та дочки - ОСОБА_3 , через відсутність у неї банківського рахунку (а.с.49).

16.12.2022 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_5 було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування (а.с.50), відповідно до умов якої загальний розмір страхового відшкодування згідно й статтями 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну смертю потерпілою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах вимог, заявлених в Заяві на виплату страхового відшкодування від 09.11.2022 та підлягає виплаті ОСОБА_5 , яка є дружиною потерпілого ОСОБА_2 складає 15500,00 грн. та є остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні (п.1 Угоди).

Як вбачається із страхового акту №ОЦ/024/000/22/0009 від 21.12.2022 (аварійний сертифікат), сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_5 на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 16.12.2022 становить 15500,00 грн. (а.с.51).

Відповідно до платіжної інструкції №162220903 від 21.12.2022 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно страхового акту №ОЦ/024/000/22/0009 від 21.12.2022 року у розмірі 15 500,00 грн. (а.с.52).

09.11.2022 ОСОБА_6 звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 18 000,00 грн., яке складається з : відшкодування моральної шкоди - 18 000 грн.. (а.с.53).

До вказаної заяви було додано ряд документів, зокрема:

- копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.54);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно якого батьками останньої є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.56).

16.12.2022 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_6 було укладено угоду про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування (а.с.57), відповідно до умов якої загальний розмір страхового відшкодування згідно й статтями 23, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за шкоду, заподіяну смертю потерпілою ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах вимог, заявлених в Заяві на виплату страхового відшкодування від 09.11.2022 року та підлягає виплаті ОСОБА_6 , який є сином потерпілого ОСОБА_2 складає 15500,00 грн. та є остаточним і таким, що не підлягає оскарженню чи зміні (п.1 Угоди).

Як вбачається із страхового акту №ОЦ/024/000/22/0010 від 21.12.2022 (аварійний сертифікат), сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_6 на підставі угоди про розмір і спосіб здійснення страхового відшкодування від 16.12.2022 становить 15500,00 грн. (а.с.58).

Відповідно до платіжної інструкції №162220899 від 21.12.2022 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» виплачено ОСОБА_6 страхове відшкодування згідно страхового акту №ОЦ/024/000/22/0010 від 21.12.2022 у розмірі 15 500,00 грн. (а.с.59).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу відшкодування шкоди, яка спричинена смертю особи в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, а отже врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України.

Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку.

Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

За змістом абзацу 1 ч. 1, 2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого народжена після його смерті.

Зазначені положення ЦК України кореспондуються з положеннями ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в якій зазначено, що страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та п.п. «в» п. 41.2 ст. 41 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 35-1-35-2 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику Заяву про страхове відшкодування.

Положенням пункту 36.2 ст. 36 Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (МТСБУ) у разі визнання вимог заявника обґрунтованими зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Таким чином, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, у страховика на випадок деліктного зобов`язання виникає обов`язок, у межах суми страхового відшкодування виконати обов`язок страхувальника, який завдав шкоди.

На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Статтею 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до абзацу «в» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Як вбачається із вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу №ОЦ/024/000/22/0012 від 31.01.2023 (а.с.60), позивач звертався до відповідача з вимогами про відшкодування збитків, однак останній належним чином не відреагував.

Отож, ОСОБА_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події та залишив без допомоги потерпілого, що підтверджується вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 у справі №443/679/22, а тому, враховуючи, що страховик відшкодував потерпілим завдану шкоду, останній має право вимоги до відповідача про відшкодування заподіяних збитків в порядку регресу.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на те, відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, не подали відзиву на позов та не представили жодних доказів на спростування позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення завданих збитків в порядку регресу підлягають задоволенню.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м.Київ, вул.Кирилівська, 40, р/р № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) суму страхового відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 83 500 (вісімдесят три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м.Київ, вул.Кирилівська, 40, р/р № НОМЕР_8 в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, ) витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовоюзаявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду через Жидачівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І. Сливка