Справа № 203/5621/24
Провадження № 2/0203/2057/2024
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

10 жовтня 2024 року суддя Кіровського районного суд м. Дніпропетровська Колесніченко О. В., розглянувши у провадженні № 2/0203/2057/2024 позовну заяву ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку позовного провадження цивільного судочинства з позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна, з вимогами зобов`язати відповідача зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 в рамках виконавчого провадження № 46435345, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ від 11 лютого 2015 року в рамках виконавчого провадження № 46435345.

Перевіряючи дотримання правил юрисдикції та можливості відкриття провадження за цією позовною заявою, встановлено наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону № 1404-VIII особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про цивільне право, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Як вказує у позовній заяві позивач є боржником у виконавчому провадженні 46435345 з виконання виконавчого листа № 203/3163/14-ц від 29 липня 2014 року, виданого Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у цивільній справі № 203/3163/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості на підставі заочного рішення цього суду від 16 липня 2014 року , а тому суд приходить до висновку, що останній не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Так, арешт на майно ОСОБА_1 , який є боржником у виконавчому провадженні, накладено з метою забезпечення виконання рішення суду (заочного) від 16 липня 2014 року, що в подальшому скасоване ухвалою суду від 31 травня 2018 року з подальшим розглядом в загальному порядку вказаної цивільної справи і ухваленням рішення, а тому ОСОБА_1 не може бути позивачем у цій справі й така справа не підлягає розгляду у позовному провадженні, отже, у відкритті провадження належить відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Тотожні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19, від 05 травня 2020 року у справі № 554/8804/16, у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18, у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року

у справі № 127/11276/20, від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20, від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20, від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2022 року у цивільній справі № 203/1904/21 (провадження № 61-5661св22).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 186, 447-448, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у відкритті провадження за позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з нерухомого майна - відмовити.

Роз`яснити позивачу, що за захистом прав, свобод та інтересів він як боржник у виконавчому провадженні з виконання рішення місцевого суду загальної юрисдикції може звернутися зі скаргою в порядку розділу VII ЦПК України.

Ухвала протягом 15 днів з дня підписання може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду з правом на поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження у разі подання скарги протягом 15 днів, починаючи з наступного за днем вручення копії цієї ухвали, а в іншій частині набирає законної сили з моменту підписання у день її складення.

Суддя О.В. Колесніченко