Справа № 740/2425/24
Провадження № 2/740/899/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

10 червня 2024 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

установив:

Позивачка подала до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вищевказаний позов, зазначивши своє фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та останнє відоме місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_2 .

Щодо підсудності вказаної справи Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області позивачка в позовній заяві зазначила, що оскільки шлюб між сторонами зареєстровано в Україні, де вони спільно проживали та де станом на цей час проживає сама позивачка, то справа повинна розглядатися судом за її місцем проживання.

Перевіривши позовну заяву, слід зазначити таке.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до ч. 9, ч. 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцем знаходження майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцем знаходження його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

З позовної заяви вбачається, що позивачкою у справі є громадянка України, відповідач громадянин Російської Федерації, сторони не мають спільних дітей, шлюб між ними зареєстрований в Україні. За повідомленням позивачки, відповідач наприкінці грудня 2021 року виїхав з України та перестав виходити на зв`язок.

Позивачка до позовної заяви додала паспорт громадянина України для виїзду за кордон, при цьому не надала доказів на підтвердження її зареєстрованого місця проживання (перебування) у м. Ніжині чи Ніжинському району.

У відповідь на запит суду начальник управління «Центр надання адміністративних послуг» ОСОБА_3 повідомив, що інформація про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 в управлінні відсутня.

Згідно з відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 не знайдено.

30.05.2024 до суду надійшов лист Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України № 6.2-5389/6-24 від 23.05.2024 про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зі змісту якого вбачається, що за наявними в Державній міграційній службі України відомостями місце проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не встановлено.

Таким чином, за інформацією, що наявна в суду, ні позивачка, ні відповідач не мають зареєстрованого місця проживання чи перебування на території м. Ніжина чи Ніжинського району, що в свою чергу позбавляє суд можливості визначити підсудність вказаної позовної заяви саме Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано Розділом ХІ ЦПК України. Так, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ЦПК України.

За змістом статті 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871-IX (далі Закону № 1871-IX), декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, серед іншого, з метою ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою.

Пунктом 58-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25 квітня 2018 року № 322 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, які отримали посвідку вперше чи мають посвідку, зобов`язані здійснити декларування/реєстрацію свого місця проживання в порядку, встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення викладених у мотивувальній частині цієї ухвали недоліків у спосіб подання до суду доказів на підтвердження того, що місце проживання чи перебування позивачки знаходиться за вказаною в позовній заяві адресою.

Одночасно суд вважає за можливе роз`яснити позивачці, що відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Керуючись ст. 177, 185, 259 261 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Гринь Людмилою Василівною залишити без руху, про що повідомити позивачку та її представника, і надати для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі усунення недоліків у встановлений строк позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Шевченко