Справа № 237/3775/24
Провадження № 2-о/237/95/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Приходько В.А.,

за участі присяжних Кириленко Т.Д., Подобінської І.М.

секретаря судового засідання Жданової А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мар`їнська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що він є сином ОСОБА_2 , 1955 року народження, що підтверджується наданим свідоцтвом про народження. Разом з матір`ю він проживає в АДРЕСА_1 . Це його постійне місце проживання та реєстрації. За цією ж адресою все своє життя проживає його мама.

Відповідно до висновку лікарської консультативної комісії мати заявника ОСОБА_2 є хронічно невиліковною хворою, яка не може самостійно пересуватись, самообслуговуватись та потребує постійного стороннього догляду.

Заявник вказав, що вони з матір`ю залишилися вдвох і проживають разом вже досить тривалий час, тому він доглядає за своєю матір`ю. Він здійснює догляд, піклування, лікування.

Мати заявника має важкий діагноз злоякісне новоутворення лівого яєчника. Стан після ектерації матки з придатками. З ПХТ від 25.10.2023р. Також мати заявника протягом багатьох років страждає різними хворобами, але після виявлення злоякісного новоутворення мати стала зовсім неспроможна до самостійного життя, до самостійного самообслуговування, заявник її корме, і турбується про вчасне приймання ліків, також повністю на ньому особиста гігієна матері. Мати заявника не може самостійно пересуватись, відчуває постійні болі, скаржиться на нестерпні болі після операції. Також заявник зазначає, що мати скаржиться на постійні головні болі, у неї дуже сильно коливається артеріальний тиск, часто вона скаржилася на запаморочення, на шум у вухах.

Останнім часом вона почала дуже часто жалітися на шум у вухах, потім на гул, на гуркіт, від чого починала боліти голова. Заявник давав їй призначені ліки, але краще їй не ставало. Потім мати заявника почала сама з собою розмовляти, на що спочатку він не звернув уваги, але потім почав розуміти, що щось тут не те і що це схоже на психічний розлад. Його побоювання підтвердились, оскільки мати перестала на нього реагувати, дивилась небачучим поглядом, наче скрізь нього, але продовжувала розмовляти сама з собою начебто в діалозі. Коли йому вдавалося поговорити з нею, коли вона жалілась на головний біль, то вона сказала, що спочатку у вухах був лише шум, але потім вона почала чути голос, який з нею розмовляв і вона відповідала йому.

Останнім часом стан її значно погіршився, галюцинації посилились, її розмови стали все менш адекватними і зовсім не мають нічого спільного з реальністю. В селі Єлізаветівка, де вони проживали, медичний заклад відсутній, і заявник з мамою зверталися до лікарів Курахівської лікарні, його мама перебувала там на лікуванні, але до лікаря психіатра він не звернувся вчасно, оскільки до останнього не міг повірити, що мати втратила зв`язок з реальністю і захворіла на психічну хворобу.

Свідком маминого психічного розладу стала сусідка, з якою заявник порадився щодо влаштування матері на лікування у психіатричну лікарню, на що сусідка відповіла, що ОСОБА_3 не агресивна, ніякої шкоди не робить, з того, що вона чує голоси в себе в голові і розмовляє з ними нікому немає шкоди, тому не треба їй робити ще більшого стресу, везти до лікаря, проходити обстеження, щоб ще більше не погіршити її стан. Але погіршення стану все одно відбулося.

В теперішній час він разом з матір`ю зміг евакуюватися з селища Єлизаветівка до міста Курахове, але там також оголошена примусова евакуація у зв`язку з постійними обстрілами та загрозою захоплення міста і йому також прийдеться виїхати і з міста Курахове теж, але з хворою матір`ю йому дуже важко це зробити, оскільки транспортувати її необхідно на велику відстань, а вона не розуміє, що відбувається, не усвідомлює взагалі події. Щоб вивезти матір в безпечне місце та належним чином її влаштувати, йому необхідно встановити над нею опіку.

За таких обставин заявник вимушений звернутися до суду та просить призначити його опікуном над своєю хворою матір`ю, оскільки іншого виходу в нього немає, щоб супроводжувати її в безпечне місце та влаштувати її належним чином в іншому місті та продовжувати доглядати за нею.

Заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися в судове засідання, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Єлизаветівською сільською радою Мар`їнського району 4 листопада 1978 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки ЛКК №134, ОСОБА_2 за станом здоров`я є хронічно невиліковною хворою, яка не може самостійно пересуватись, обслуговуватись, потребує постійного стороннього догляду, має встановлений лікарською комісією Центру первинної медичної допомоги Курахівської міської ради постійний діагноз злоякісне новоутворення лівого яєчника. Стан після ектерації матки з придатками. З ПХТ від 25.10.2023р.

Відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_2 є пенсіонеркою і отримує пенсію за віком.

Також були досліджені надані заявником медичні документи його матері, медичні висновки та записи амбулаторної карти, які надавалися ним на підтвердження чисельних звернень матері до лікарів з приводу стану її здоров`я.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, як що вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування ( не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і, за поданням органу опіки та піклування, призначає їй опікуна.

Ухвалюючи рішення від 24 жовтня 1979 року у справі Винтерверп (Winterwerp) проти Нідерландів Європейський Суд виходив із того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд.

Заявник зазначає, що його мати страждає на стійкий психічний розлад та не може усвідомлювати своїх дій. Він побоюється, що мати може заподіяти шкоду як собі, так і іншим особам та їх майну та готовий взяти відповідальність за її дії.

Досліджені докази свідчать про можливість призначення заявника її опікуном.

Керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 55, 60, 63 ЦК України, ст. ст. 236-241 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мар`їнська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - задовольнити.

Визнати недієздатною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с. Єлизаветівка Мар`їнського району Донецької області строком на 2 роки.

Встановити над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку строком на 2 роки та призначити над нею одноособовим опікуном її сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 роки.

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.А. Приходько