Справа № 569/7962/24
Номер провадження 2-о/570/153/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про усунення недоліків та відвід судді від розгляду цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Рівненської міської ради (орган опіки)про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 01 травня 2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області 30 травня 2024 року надійшла за підсудністю цивільна справа № 569/7962/24 за заявою ОСОБА_1 (далі - заявник) про визнання фізичної особи недієздатною.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна залишено без руху, надано заявнику строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення заяви без руху.

06 червня 2024 року через систему "Електронний суд" до Рівненського районного суду Рівненської області надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків та відвід судді від розгляду даної справи.

Вказана заява про відвід судді обґрунтована тим, що суддя зацікавлена у результатах розгляду справи не на користь заявниці, вимагаючи надавати обґрунтування по суті у даній справі від ОСОБА_2 , якого заявниця просить призначити опікуном свого батька, на етапі відкриття провадження, а не на етапі розгляду справи по суті, що грубо суперечить практиці Верховного Суду, перешкоджаючи доступу до правосуддя, оскільки у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 545/1691/16-ц (провадження №61-4475св18) сформульовано висновок про те, що законодавством не передбачено обов`язку суду визнання особи недієздатною і призначення опікуна в одному судовому процесі.

Порядок вирішення заявленого відводу визначено ст.40 ЦПК України, відповідно до якої питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гладишевої Х.В. від розгляду даної справи, суд дійшов наступних висновків.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.36 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до норм якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У відповідності до ст.39 ЦПК України, відвід має бути мотивованим.

У своїй заяві єдиною підставою для відводу судді заявник зазначає вимогу судді надати "якісь обґрунтування по суті у даній справі від ОСОБА_2 , якого заявниця просить призначити опікуном свого батька", а тому суд приходить до переконання, що підставою для відводу фактично є незгода заявника з процесуальним рішенням судді, а саме з ухвалою від 04 червня 2024 року про залишення заяви про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна - без руху.

Крім того, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про усунення недоліків та відвід судді від 06 червня 2024 року, заявник частково усунула недоліки, які стали підставою для залишення її заяви без руху, а відтак фактично погодилася, що подана нею заява містила відповідні недоліки.

Враховуючи вищезазначене, суд звертає увагу на те, що згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальним рішенням судді про залишення її заяви без руху, не може бути підставою для відводу.

Крім того, суд зазначає, що статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10.02.2021 у справі №9901/224/20 головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи утручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості Суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

- «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Тим часом вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною.

- «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Водночас суд підкреслює, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Оскільки у суду відсутні підстави стверджувати, що суддя Гладишева Х.В. виявляє особисту упередженість, а презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, суд дійшов висновку, що наведені у заяві ОСОБА_1 доводи не свідчать про наявність фактів, які можуть ставити під сумнів неупередженість, безсторонність та необ`єктивне ставлення суддї Гладишевої Х.В. до заявника чи про її зацікавленість у несправедливому вирішенні справи.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді Гладишевої Х.В. від розгляду даної справи.

Отже, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що обставини, які викладені у вищевказаній заяві про відвід судді, жодним чином не свідчать про упередженість або певну зацікавленість судді у наслідках розгляду цієї справи. Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, не виявлено, тому суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, що не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлено відвід.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 36, 40, 260 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гладишевої Х.В. від розгляду справи № 569/7962/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виконавчий комітет Рівненської міської ради (орган опіки) про визнання фізичної особи недієздатною та призначення опікуна - визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гладишевої Х.В. від розгляду цивільної справи № 569/7962/24 передати до канцелярії суду для визначення судді для вирішення заяви про відвід, відповідно до вимог ч.1 ст.33, ч.3 ст.40 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гладишева Х.В.