Справа № 214/5402/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

11 листопада 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.

за участю секретаря судового засідання Чаплиги О.О.,

у відсутність сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі криворізького району Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити нерухоме майно - квартиу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з-під арешту, накладеного Саксаганським ВДВС у м. Кривому Розі на підстави постанови АА№021852 від 09.09.2003 року (номер обияження 3860566).

В обґрунтування свого позову вказує, що позивачу на праві власності належить вказане нерухоме майно на підставі договору дарування ВАВ № 766346 від 26.10.2002. У березня 2024 позивач дізнався, що на вказане майно накладено арешт Саксаганським ВДВС у м. Кривому Розі на підстави постанови АА№021852 від 09.09.2003 року (номер обтяження 3860566). Виконавчий орган своїм листом повідомив позивача, що надати постанову, якою накладено арешт неможливо, оскільки позивач не є стороною жодних виконавчих проваджень.

Позивач також вказує, що у 2003 році у Саксаганському районному суді м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розглядалась цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виключення майна з протоколу опису майна та ухвалою суду від 04.08.2003 було наклпдено арешт на майно ОСОБА_1 , серед іншого на його квартиру. В подальшому ухвалою 17.12.2007 даний арешт був знятий

Позивачем направлено заяву до Саксаганського ВДВС у м. Кривому Розі про звільнення майна з під арешту, однак отримано відповідь, що арешт не може бути знятий, оскільки відсутні будь-які відомості про виконавче провадження, в рамках якого було накладено арешт та запропоновано звернутись до суду для вирішення цього питання. Обтяження нерухомого майна створює перешкоди у здійсненні права власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21 червня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

У поданій до суду заяві представник позивача просив справу розглядати за його відсутності та відсутності його довірителя, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Інші учасники справи у повторно судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, відзиву, письмових пояснень не надали.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Частиною четвертою статті 223 ЦПК України установлено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення таких причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути в порядку заочного розгляду цивільну справу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 належить на праві приватної власності (1/1 частина) квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 06.04.2000, УЖКГ Криворізького міськвиконкому, розпорядження № С-377 від 10.03.2000, договір дарування 26.10.2002, Сьома Криворізька державна нотаріальна контора р№2-3495 (а. с. 9, 31).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2003 накладено арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 20).

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.12.2007 по справі № 3з-76/07 скасовано заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.08.2003, а саме: арешт на квартиру АДРЕСА_2 (а. с. 19).

Разом з тим, за реєстраційним номером обтяження 3860566, дата реєстрації 10.10.2006, підстава обтяження: постанова АА021852, 09.09.2003, ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, на вказане нерухоме майно, що належало ОСОБА_2 накладено арешт (а. с. 12).

Листом Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 28.11-34/112559 від 10.04.2024 повідомлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено відомості стосовно арешту нерухомого майна, а саме: Об`єкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 , підстава обтяження: постанова АА021852, 09.09.2003 , ВДВС Саксаганського РУЮ м. Кривого Рогу Дніпропетровської обл., Власник: ОСОБА_2 , архівний запис (а. с. 17).

Також листом Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 28.11.-34/158973 від 31.05.2024 повідомлено, що жодних виконавчих проваджень за рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.10.2003 у справі №2з76/07 на виконанні у відділі не перебувало та не перебуває (а. с. 18).

Наявність обтяжень нерухомого майна за колишнім власником, порушує права позивача, як теперішнього власника цього майна. Дані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Суд бере до уваги висновок Верховного Суду, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст.2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Також суд звертає увагу, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно позивача, за умови накладення цього арешту в той час, коли власником була інша особа, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна, захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зняття арешту.

Враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, суд відносить його на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити позов ОСОБА_1 - повністю.

Скасувати арешт нерухомого майна квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного Саксаганським ВДВС у м. Кривому Розі постановою АА№021852 від 09.09.2003 (номер обтяження 3860566).

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Сіденко