Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доход), але не менше ніж половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у подружжя народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07.04.2021. у зв`язку з укладенням нового шлюбу прізвище позивачки було змінено з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Зазначила, що після розірвання шлюбу відповідач припинив брати участь в утриманні доньки.

Вказала, що на момент подачі позову позивачка разом з чоловіком та дітьми проживає в м. Вінниця. Спільна з відповідачем донька проживає разом з нею у м. Вінниця.

Звернула увагу, що позивачка зі свого боку робить все необхідне, щоб утримувати доньку, проте їй важко самостійно в повній мірі нести пов`язані з утриманням доньки витрати, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, оскільки домовленостей з відповідачем стосовно його участі в утриманні доньки між сторонами досягнуто не було.

Враховуючи вищевикладене та беручи увагу, що відповідач працездатний, не має на утриманні жодних інших осіб, вважає, що аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходу в певній мірі будуть достатніми для утримання доньки і не будуть занадто обтяжливими для платника аліментів

Ухвалою суду від 01.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

17.12.2024 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області постановлено проводити заочний розгляд справи.

З огляду на наведене, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено судом згідно з копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 08.12.2016 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.04.2021 шлюб, зареєстрований 04.06.2016 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у виконавчому комітеті Яроцької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис за №01 розірвано.

Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 27.04.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниця Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис №827. Прізвище чоловіка після шлюбу ОСОБА_5 , прізвище жінки після шлюбу ОСОБА_5 .

Відповідно до копії договору №58 від 01.05.2024 ОСОБА_7 орендував двох-кімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 2.1 договору оренди об`єкт оренди передається в оренду для проживання орендаря в кількості 4 осіб, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 .

Довідкою № 287 від 18.07.2024 комунального закладу «Вінницький ліцей №12» підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно навчається у комунальному закладі «Вінницький ліцей №12» у 3-А класі.

Також до позовної заяви додано примірник електронної декларації №0001-МР60-17А0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, відповідно до якої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_6 , уклала договір з лікарем-педіатром ОСОБА_9 , надавач послуг первинної педичної допомоги комунальне некомерційне підприємство «Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня Вінницької обласної ради», адреса місця надання медичних послуг лікарем, який надає ПМД: 21049, Вінницька область, м. Вінниця, вул. Хмельницьке Шосе, 108.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, а отже тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

З огляду на те, що відповідач є батьком дитини, що він є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дитини, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову до суду, а саме 1211,20 грн.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При розгляді даного питання суд враховує правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 30 серпня 2018 року по справі №466/2631/16-ц, де зазначено, що: «На підтвердження цих обставин (витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги адвоката) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера)». Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року по справі №372/1010/16-ц.

До матеріалів справи додано копію квитанції від 18.07.2024 , згідно якої адвокат Власюк Ігор Тимофійович отримав від ОСОБА_1 1 000,00 грн., підстава: консультація, складення позовної заяви.

Оцінюючи вказані докази, суд вважає недоведеним факт понесених витрат позивачем з отримання професійної правничої допомоги в рамках цієї справи в сумі 1000,00 грн., оскільки до суду не надано жодних належних і допустимих доказів.

Вказана квитанція від 18.07.2024 не приймається судом в якості належних доказів на понесення позивачем витрат з правничої допомоги, оскільки не підтверджує надання професійних послуг адвоката саме в межах надання правничої допомоги в цій справі. Також позивачем не надано суду договір про надання правничої допомоги з адвокатом.

За наслідком чого суд доходить до висновку про відсутність підстав для відшкодування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, з підстав недоведеності та необґрунтованості таких витрат.

На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 76, 89, 141, 259, 264, 265, 273, 352-353, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України з безконтактним носієм № НОМЕР_3 , дата видачі 06.06.2023, орган видачі 0501, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя І.О. Шепетко