КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/8836/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/28218/19-ц

05 червня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олени Володимирівни на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Підпалого В.В., у цивільній справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

У травні 2019рокупредставникГоловного управління Пенсійного фонду України звернувся до Печерського районного суду м. Києваз позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перебуває ОСОБА_1 , який отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. З матеріалів пенсійної справи вбачається, що 31.01.2018 р. Відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01.01.2018 р. При цьому, для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток 90 %, що призвело до завищеного грошового утримання до виплати (Розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фону України в м. Києві № 190365 від 31.01.2018 р.). Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм Закону № 2136-VІІІ визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 р., який склав 82 660,43 грн. (Розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фону України в м. Києві № 190365 від 31.01.2018 р. та службова записка від 04.06.2018 р. № 70 на «ручне введення») та розраховано суму надміру виплачених Відповідачу коштів, що складає 286 266,56 грн. за період з 01.01.2018 р. по 31.05.2018 р. (довідка Управління № 171 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії). Листом Управління від 12.06.2018 р. № 18217/03 Відповідача було повідомлено про перерахунок і встановлений, відповідно до чинного законодавства, щомісячний розмір грошового утримання з 01.01.2018 р., який склад 82 660,43 грн.

З метою досудового врегулювання спору, Управлінням було надіслано лист № 46920/04 від 26.07.2018 року Відповідачу з пропозицією добровільного повернення надмірно сплачених коштів.

З огляду на вище викладене просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 286 266,56 грн.

Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року, 27 лютого 2024 року представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олена Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального права.

Зазначає, законодавством чітко визначено способи вирішення питання пов?язаного з виникненням переплати пенсії: добровільне повернення пенсіонером надмірно виплачених сум чи стягнення, зазначених сум у судовому порядку; визнання сум переплати пенсії безнадійною заборгованістю та прийнятої рішення щодо її списання; утримання переплати пенсії згідно рішення комісії.

Відповідно до п. 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 25.11.2014 № 25-3), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 за № 374/7695 (далі - Порядок), переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Вказує на те, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім?ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві перебував ОСОБА_1 , який отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

31.01.2018 року відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01.01.2018 року. При цьому, для розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді автоматизовано (програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ) було застосовано відсоток 90 %, що призвело до завищеного грошового утримання до виплати (Розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фону України в м. Києві № 190365 від 31.01.2018 р.)

Після приведення матеріалів пенсійної справи у відповідність до норм Закону № 2136-VІІІ визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2018 року, який склав 82 660,43 грн. (Розпорядження Центрального об`єднаного управління Пенсійного фону України в м. Києві № 190365 від 31.01.2018 року та службова записка від 04.06.2018 року № 70 на «ручне введення») та розраховано суму надміру виплачених відповідачу коштів, що складає 286 266,56 грн. за період з 01.01.2018 року по 31.05.2018 року (довідка Управління № 171 про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії).

Листом Управління від 12.06.2018 року № 18217/03 відповідача було повідомлено про перерахунок і про встановлений розмір, відповідно до чинного законодавства, щомісячного грошового утримання з 01.01.2018 року, який складає 82 660,43 грн.

З метою досудового врегулювання спору, Управлінням було надіслано лист № 46920/04 від 26.07.2018 року відповідачу з пропозицією добровільного внесення надмірну частину сплачених коштів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що представником позивача не доведено належними доказами те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було здійснено переплату довічного утримання (пенсії) відповідачу з причин зловживань з боку відповідача, рахункової помилки, а також судом не було встановлено недобросовісності набувача грошових сумм.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про Конституційний суд України» від 13 липня 2017 року, щомісячне довічне грошове утримання судді Конституційного суду у відставці виплачують органи Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 27 вказаного закону, суддя Конституційного суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду.

У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного утримання судді Конституційного Суду у відставці. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання здійснюється з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

В силу ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст.1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження №14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18).

Разом з цим, в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка».

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

З наведених обставин справи вбачається, що виплата відповідачу підвищеного грошового утримання судді у відставці пов`язана з тим, що програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ автоматизовано було застосовано відсоток - 90% замість 50%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати.

Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів, за якими можна було б відстежити шлях та причину виникнення помилки при перерахунку грошового утримання судді, та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою, чи помилкою пов`язаною з неналежним виконанням обов`язків службовими особами, відповідальними за обчислення та нарахування (перерахування) пенсії, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій.

А тому вказану вище помилку, а саме автоматизоване застосування відсотку - 90%, не можна вважати рахунковою.

Також в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив будь-які зловживання зі свого боку або подав позивачу недостовірні дані під час нарахування (перерахунку) та виплати йому довічного грошового утримання судді. Тобто позивачем не доведено факту недобросовісності відповідача.

З урахуванням вище викладеного, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні в матеріалах справи докази і надав їм належну оцінку, у зв`язку з чим дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Окрім того, 24 травня 2024 року від представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України Бойко Олени Володимирівни до Київського апеляційного суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що відповідно до копії свідоцтва про смерть та відомостей з Київського відділу державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції відповідач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З урахуванням вище викладеного просила суд закрити провадження у даній справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України Бойко Олени Володимирівни про закриття провадження не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Положеннями п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1218, 1219 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

На підтвердження своїх доводів до клопотання про закриття провадження представником позивача було надано копію свідоцтва про смерть видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відповідно до якого ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 377 ЦПК України Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення, не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відсутні підстави для застосування ч. 1 ст. 377 ЦПК України, а тому клопотання представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України Бойко Олени Володимирівни про закриття провадження у даній справі не підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олени Володимирівни.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України Бойко Олени Володимирівни про закриття провадження відмовити

Апеляційну скаргу представника позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві Бойко Олени Володимирівни залишити без задоволення.

Заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 квітня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.

Головуючий: Судді: