УХВАЛА

11 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 581/409/22

провадження № 61-14526ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року у справі за заявою Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про перегляд за нововиявленою обставиною судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки

в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, в якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки з кадастровим номером :02:003:0190 площею

3,0855 га та з кадастровим номером :02:002:0222 площею 0,14 га, розташованих на території Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області, які належали померлому ОСОБА_2 .

Липоводолинський районний суд Сумської області рішенням від 17 листопада

2022 року у цивільній справі № 581/409/22 визнав за ОСОБА_1 право власності на 2/3 земельних ділянок площами 3,0855 га та 0,14 га (кадастровий номер: :02:003:0190, кадастровий номер: :02:002:0222).

У лютому 2024 року Липоводолинська селищна рада Роменського району Сумської області подала до суду заяву про перегляд за нововиявленою обставиною судового рішення, в якій просила скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2022 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Липоводолинський районний суд Сумської області рішенням від 13 березня

2024 року задовольнив заяву Липоводолинської селищної ради Роменського

району Сумської області про перегляд за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Скасував за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2022 року.

Відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Сумський апеляційний суд постановою від 03 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року залишив без змін.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області

від 13 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Липоводолинської селищної ради Роменського району Сумської області про перегляд за нововиявленою обставиною рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 17 листопада 2022 року.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах

з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

У справі предметом позову є визнання права власності на земельні ділянки

в порядку спадкування за законом.

Відповідно до пунктів 2, 9 частини 1 статті 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна. У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

В цій справі пред`явлено позов майнового характеру - про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом, однак відомості про ціну позову (вартість спірних земельних ділянок, право власності на які просив визнати позивач) в матеріалах касаційного провадження відсутні.

З огляду на те, що касаційна скарга та судові рішення судів попередніх інстанцій не містять інформації про ціну позову (вартість земельних ділянок), заявнику необхідно надати суду такі відомості, підтверджені відповідними доказами.

Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених

статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 березня 2024 року та постанову Сумського апеляційного суду від 03 жовтня 2024 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров