Провадження № 2/229/596/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 листопада 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Ергашової Н.Н., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яке мало місце 19 вересня 2021 року, о 12 год. 50 хв., в АДРЕСА_1 , у розмірі 86237,59 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19 вересня 2021 року, о 12 год. 50 хв., в м. Бахмут по вул.Трудовій, 4, ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та складено протокол. Також, був складений протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП України. Згідно Постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2021 року по справі №219/10220/21, провадження №3/219/3511/2021, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та стягнуто судові витрати на користь держави у розмірі 454 грн. В провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області, крім ст.124 КУпАП, перебуває адміністративне провадження, справа № 219/10712/21, провадження № 3/219/3648/2021, суддя Хомченко Л.І., за ч. 1 ст.130 КУпАП складеного відносно ОСОБА_3 , керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. На теперішній рішення не прийнято. Згідно висновку експерта від 29.09.2021 року, зробленого ФОП ОСОБА_4 , на підставі договору № 56/ф укладеного між останнім та ОСОБА_2 передбачено, що ринкова вартість транспортного засобу ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , без урахування пошкоджень складає 90365 гривень, вартість відновлювальних робіт - 84437,59 гривень, вартість матеріального збитку - 59175,54 гривні. За проведення експертизи ОСОБА_2 було сплачено 1800 гривень, що підтверджується договором виконаних робіт від 05.10.2021 року. ОСОБА_2 звернулася до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння. В даному випадку страхове відшкодування не можливо, оскільки особа, яка скоїла ДТП була у стані сп`яніння, а тому вся відповідальність полягає на винну особу - ОСОБА_3 , який визнаний винним у ДТП згідно Постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2021 року, яке набуло законної сили 16.11.2021 року. Вартість матеріальної шкоди у розмірі 86237,59 гривень складається з вартості відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 у розмірі 84437,59 гривень та вартості послуги експерта у розмірі 1800 гривень.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України, останній надав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимог підтримав, не заперечував про заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час розгляду справи, відповідно до ст. ст. 128,129 ЦПК України.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником транспортного засобу ЗАЗ Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2021 р., ОСОБА_3 визнанно винним у вчиненні адміністартвиного правопорушення, перебадченого ст. 124 КУпАП, яке мало місце 19.08.2021 р. о 12 год. 50 хв., в м. Бахмут по вул.. Трудова, 4, та призначено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 грн.

Як вбачається з постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2021 р., ОСОБА_3 19 вересня 2021 року, о 12 годині 50 хвилин, в м.Бахмут по вул.Трудовій, 4, керуючи транспортним засобом ЗАЗ Ланос, номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2022 р., ОСОБА_3 визнанно винним у вчиненні адміністартвиного правопорушення, перебадченого ст. 130 КУпАП, яке мало місце 19.08.2021 р. о 12 год. 50 хв., в м. Бахмут по вул. Трудова, 4, та призначено стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Як вбачається з постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.05.2022 р., 19 вересня 2021 року, о 12-50 годині, в м. Бахмут вул. Трудова, 4, водій ОСОБА_3 керував автомобілем ЗАЗ Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, винний запах різкий з порожнини роту алкоголю, почервоніння обличчя. Згідно висновку медичного огляду № 349 водій керував в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з висновком автотоварознавчої екпретизи від 05.10.2021 р., ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження, без урахування пошкоджень заподіяних внаслідок ДТП, становить 90365 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент проведення дослідження, становить 84437,59 грн. Вартість матеріального збитку, з урахуванням експлуатаційного зносу, замінних деталей автомобіля марки ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 59175,54 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 05.10.2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , виконавцем проведені роботи з надання послуг, зокрема з проведення належної оцінки для визначення вартості матеріального збитку автомоьвля марки ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП. За виконані послуги ОСОБА_2 сплатила 1800 грн.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, факт ДТП 19.09.2021 року та винуватість відповідача ОСОБА_3 підтверджуються постановою суду, яка набрала законної сили та є обов`язковою для суду.

Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1ст. 1166 ЦК України).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року (справа № 641/2795/16).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням встановленого, матеріальна шкода позивачу була завдана саме внаслідок порушення Правил дорожнього руху відповідачем, вина якого встановлена судом у адміністративному провадженні, відтак суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення матеріальних збитків є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування.

Відповідно до пункту 2 постанови КМУ №116 від 22.01.1996 року «Про затвердження порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей», розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.4 «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 цієї Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача за результатами проведення оцінки КТЗ, при цьому, як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 145/5/2092.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оцінка розміру завданих збитків проведена кваліфікованим суб`єктом оціночної діяльності, стороною відповідача не спростовано суму завданого матеріального збитку.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» незалежною оцінкою майна є оцінка майна, проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при пошкодженні транспортних засобів повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092.

Наданий позивачем звіт відповідає вказаним вимогам закону та підзаконних нормативно-правових актів. Будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не надано.

Суд зауважує, що відповідачем не надано іншого звіту оцінювача або висновку експерта, які б спростовували розрахунок суми збитків, завданих у результаті пошкодження транспортного засобу ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП.

Окрім того, відповідач не навів свого розрахунку завданих збитків внаслідок ДТП, що мала місце 19.09.2021 року.

При цьому, суд наголошує, що згідно з нормами ст. ст. 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як роз`яснено в постанові Великої Палати Верховного суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Відповідач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування доводів позивача.

За встановлених обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися, та правові норми, що їх регулюють, оцінюючи досліджені докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.

З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 86237,59 грн., яка складається з витрат позивача на відновлювальний ремонт в розмірі 84437,59 грн., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800 грн.

Щодо вирішення питання витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 4000 грн., які підтверджуються договором про надання правової допомоги від 17.11.2021 року.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено, суд приходить до висновку, що розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становить 4000 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь державни судовий збір в сумі 1211,20 грн., оскільки позивач, яка є інвалідом 1 групи, звільнена від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-282 ЦПК України, ст. ст. 22, 1166,1187,1188 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 86237 (вісімдесят шість тисяч двісті тридцять сім) грн. 59 коп., яка складається з витрат позивача на відновлювальний ремонт в розмірі 84437 (вісімдесят чотири тисячі чотириста тридцять сім) грн. 59 коп., витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1800 (одна тисяча вісімсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 .

Суддя Р.Є. Дубовик