Дата документу 18.06.2024 Справа № 336/3939/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1316/24 Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н.С.
Є.У.№ 336/4105/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення права користування чужими земельними ділянками (земельного сервітуту),

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення права користування чужими земельними ділянками (земельного сервітуту).

23.02.2024 представником відповідача адвокатом Черненко Т.Ю. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано клопотання про закриття провадження по вказаній справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Аналогічне клопотання з додатками надійшло до суду поштовою кореспонденцією 26.02.2024.

Клопотання та додаткові пояснення обґрунтовані тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2012 (справа №0827/2-2023/12, пр.№2/827/32/2012) було задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та надано у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 земельні ділянки 8-2 площею 5 квадратних метри і 8 - 3 площею 257,37 квадратних метри відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою, запропонованому висновком судової будівельної технічної експертизи (зазначені у графічному додатку № 2 до експертизи зеленим кольором).

Вказаним рішенням надано у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 8 - 713,63 квадратних метри відповідно до варіанту порядку користування земельною ділянкою, запропонованому висновком судової будівельно - технічної експертизи (зазначена в графічному додатку № 2 до експертизи жовтим кольором).

Земельну ділянку 8 - 1 площею 5 квадратних метри (зазначена в графічному додатку № 2 до експертизи червоним кольором) відповідно до запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи залишено у загальному користуванні сторін.

Вказане рішення суду першої інстанції за наслідками перегляду його в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_1 залишено без змін.

Як встановлено з ресурсу Державний реєстр судових рішень, у провадженні Шевченківського суду м. Запоріжжя вже перебувала цивільна справа №336/1723/14-ц (провадження № 2/336/1241/2014) за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ЗМР по Шевченківському районі (Служба у справах дітей) про захист права користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою та комунікаціями, в якій ухвалою від 14.05.2014 було закрито провадження на підставі встановлення судом з матеріалів справи, що рішенням суду від 17.10.2012 (справа №0827/2-2023/12), яке набрало законної сили, був задоволений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про захист права користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та встановлення порядку користування нею.

Вказаним рішенням в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виділені земельні ділянки площею 5 кв.м та 257,37 кв.м., в користування ОСОБА_2 виділена земельна ділянка площею 713,63 кв.м., земельна ділянка площею 5 кв.м. залишена у спільному користуванні сторін.

Як встановлено з ресурсу Державний реєстр судових рішень, у провадженні Шевченківського суду м. Запоріжжя перебувала справа №336/6680/13-ц (провадження № 8/336/11/2013) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення по справі №0827/2-2030/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Шевченківська районна адміністрація, про захист права па земельну ділянку, виділення частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку.

Ухвалою від 05.11.2013 ОСОБА_1 було відмолено у перегляді.

Посилаючись на ст.ст. 2, 13, 16, 44, 175, 255 ЦПК України, ст.55 Конституції України, ст.401 ЦК України, правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.06.2020 у справі № 318/89/18, від 28.07.2021 у справі № 640/9380/19, від 15.11.2021 у справі № 428/9280/20, від 21.12.2021 у справі № 295/983/21, від 08.01.2024 у справі № 47/31700/20, а також Великої Палати Верховного Суду у постановах від 20.06.2018 у справі № 761/7978/15-ц, від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15, адвокат зазначила, що у первісній та уточненій позовних заявах Позивачем вказано, що від підтвердив, що з аналогічною заявою в іншу судову інстанцію до цього відповідача не звертався. Оскільки «Сервітут» - це і є право користування земельною ділянкою, вважає, що у такому разі має місце підміна понять, оскільки Позивач завідомо вводить суд в оману, не зазначаючи про численні судові процеси, розгляд яких закінчився винесенням відповідних судових рішень, які набрали законної сили. У зв`язку з викладеним вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, а тому просила закрити провадження у справі № 336/3939/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Запорізької міської ради, третя особа: КП «Водоканал» про встановлення право користування чужими земельними ділянками (земельного сервітуту) на підставі ст. 255 ЦІІК України у зв`язку із набранням законної сили наступних судових рішень Шевченківського районного суду м. Запоріжжя:

- від 17.10.2012 по справі №0827/2-2023/12 (пр. 2/827/32/2012), яким було задоволено позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району та встановлено порядок користування земельною ділянкою;

- ухвали у справі №336/1723/14-ц (провадження № 2/336/1241/2014) за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: ЗМР по Шевченківському районі (Служба у справах дітей) про захист права користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою та комунікаціями, відповідно до якою закрито провадження по цивільній справі;

- ухвали від 05.11.2013 у справі № 336/6680/13-ц (провадження № 8/336/1 1/2013) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі № 0827/2-2030/12 за позовом ОСОБА_2 до Горбенко 13.1.. ОСОБА_3 , третя особа Шевченківська районна адміністрація, про захист права на земельну ділянку, виділення частини земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, якою ОСОБА_1 було відмолено у перегляді рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду від 29 квітня 2024 року у задоволені клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Черненнко Т.Ю. про закриття провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Черненко Т.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову про задоволення його клопотання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що на думку апелянта, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків та не дав належної оцінки доводам клопотання та наданим доказам, оскільки предметом розгляду вказаної цивільної справи є встановлення земельного сервітуту, який по суті є встановленням порядку користування спірною земельною ділянкою. Але скаржник вважає, що вказаний порядок користування спірною земельною ділянкою вже встановлений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим. Судами не ухвалювалося рішення про встановлення сервітуту, позов, що розглядається судом першої інстанції, не тотожний із позовами, що розглядалися раніше. Просив розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Черненко Т.Ю., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Черненко Т.Ю. , суд першої інстанції виходив із того, що відсутні передбачені законом підстави для закриття провадження у справі.

Такі висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно положень ч.3 ст.13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій. які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35. ЄСПЛ. від 07 липня 1989 року).

Положеннями п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У відповідності до норми п.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 (справа № 917/1739/17), зазначено, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 640/9380/19, від 15.11.2021 у справі № 428/9280/20, від 21.112.2021 у справі № 295/983/21.

Так, звертаючись з вказаним позовом до суду, ОСОБА_1 просив встановити постійний безоплатний земельний сервітут щодо земельної ділянки площею 713,63 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а не право користування нею, яке вже встановлене та закріплене рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2012 (справа №0827/2-2030/12).

Зважаючи на те, що вимоги про визначення порядку користування земельною ділянкою і вимоги про встановлення сервітуту (права користування чужою земельною ділянкою) не є тотожними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-394 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29 квітня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Д.А.Трофимова