Справа № 274/3496/24 Провадження № 2/0274/1029/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
10.06.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд),
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомОСОБА_1
доБердичівського відділу виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:ОСОБА_2 ,
прозвільнення майна з-під арешту,
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського управління юстиції серії АА № 287684 від 04.03.2005 p.
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті їхніх батьків набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка до смерті батьків належала їм усім чотирьом. На цю квартиру як на майно їхнього батька ОСОБА_3 постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського управління юстиції серії АА № 287684 від 04.03.2005 p. накладено арешт під час примусового виконання виконавчого листа № 1-87, виданого 28.06.2000 р. Бердичівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 223,83 грн. на користь Козятинської дистанції колій. На звернення ОСОБА_1 Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що правові підстави для зняття цього арешту держаним виконавцем відсутні, арешт може бути знято за рішенням суду. Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1-87, виданого 28.06.2000 р. Бердичівським районним судом Житомирської області про стягнення з ОСОБА_3 223,83 грн. на користь Козятинської дистанції колій, відсутнє, оскаржуваний арешт порушує право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .
Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив.
ОСОБА_2 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив, проте від нього надійшла заява від 01.05.2024 р., у якій він зазначає, що проти позову не заперечує та просить його задовольнити (а. с. 28).
Судом з`ясовано, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції серії АА № 287684 від 04.03.2005 p., винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-87, виданого 22.06.2000 р. Бердичівським районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь Козятинської дистанції колії 223,83 грн. (солідарно) накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 , заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_4 (а. с. 20).
На підставі цієї постанови 28.03.2005 р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: тип обтяження арешт нерухомого майно, реєстраційним номер обтяження 1814340, об`єкт обтяження невизначено, все майно, адреса: АДРЕСА_2 , що підтверджується інформацією від 30.04.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 27 28).
У якості однієї з підстав позову ОСОБА_1 посилається на те, що, зокрема, вона після смерті батька - ОСОБА_3 , фактично вступила у спадщину, так як постійно проживала у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 дійсно є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом від 01.04.1991 р. про народження та рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2013 р. у цивільній справі № 274/1057/13, яке набрало законної сили (а. с. 11, 15 167).
ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом від 28.11.2008 р. про смерть (а. с. 13).
Між тим, у матеріалах справи відсутні будь-яких докази, на підставі яких Суд може встановити, обставини, які б свідчили, що ОСОБА_1 дійсно є спадкоємцем свого батька ОСОБА_3 , та прийняла спадщину після нього у порядку статті 1268 Цивільного кодексу України, тобто як така, що постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини (на день смерті), а саме відсутні докази про місце проживання ОСОБА_3 на день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зокрема, що він проживав за тією самою адресою, де проживала ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 (а. с. 10)).
Крім того, Суд зазначає, що ОСОБА_3 міг скласти заповіт щодо свого майна, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на будь-яку особу, яка, в свою чергу, могла прийняти спадщину після його смерті, докази відсутності такого заповіту та будь-яких інших спадкоємців ОСОБА_3 . ОСОБА_1 не подала.
Таким чином ОСОБА_1 , в порушення статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України, не довела, що успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .
За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що оскаржуваний арешт порушує права ОСОБА_1 .
Відповідно ж до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Також Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 р. у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) міститься правовий висновок про те, що орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Отже, у разі звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) вказані позовні вимоги можуть бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт, стягувача у виконавчому провадженні.
Таким чином, зважаючи, що оскаржуваний арешт накладено у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду в інтересах Козятинської дистанції колій, а боржник ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то відповідачем у справі має бути особа, в інтересах яких накладено арешт на майно, тобто стягувач за виконавчим провадженням Козятинська дистанція колії або її правонаступник, а не Бердичівський відділ виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), який є ні боржником у справі, ні особою, в інтересах якої накладено арешт, а отже, є неналежним відповідачем у цій справі.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, пред`явлення позову до не належного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , та роз`яснює, що вона має право звернутись з позовом з тих самих підстав про той самий предмет до належного відповідача.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут