Провадження № 2/643/5666/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2024 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в особі представника ОСОБА_2 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса.

При вирішенні питання про відкриття провадження по вказаній справі встановлено, що дана цивільна справа не підсудна Московському районному суду м. Харкова, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом, встановленим в ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

За приписами ч. 12 ст. 28 ЦПК України, позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду з позовом зазначає, що позовна заява подана за альтернативною підсудністю відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України, а саме місцем проживання позивача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була боржником у виконавчому провадженні № 62477447.

Водночас, при визначенні підсудності справи слід врахувати положення чинного законодавства, виходячи з наступного.

Вимогами ст. 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Місце виконання рішення визначене ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, а з місцем вчинення виконавчих дій.

З копії постанови про закінчення виконавчого провадження № 62507314 від 02.12.2021 вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. перебував виконавчий напис № 1827 виданий 20.06.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованості.

В зазначеній постанові вказано адресу боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , що також вбачається із Інформації про виконавче провадження від 30.10.2024 у виконавчому провадженні № 62507314, яка відноситься до Дніпровського району м. Києва, та за територіальною підсудністю відноситься до Дніпровського районного суду м. Києва.

Відомості про те, що місце роботи боржника чи місцезнаходження її майна розташовано на території, віднесеній до юрисдикції Московського районного суду м. Харкова, у матеріалах справи відсутні та суду не надані.

Правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом. У разі, якщо судом не буде вжито заходів щодо передачі цивільної справи за підсудністю, як наслідок, справа буде розглядатись неповноваженим судом.

Вирішуючи питання про передачу справи за підсудністю суд враховує, що при поданні позовної заяви позивач обрав альтернативну підсудність справи за місцем виконання виконавчого напису нотаріуса, відповідно положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України, та приходить до висновку, що справу слід передати на розгляд до Дніпровського районного суду міста Києва.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Судом враховано, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним направити за підсудністю цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса, до Дніпровського районного суду міста Києва.

Керуючись ст. ст. 27,28,31,32, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» про стягнення безпідставно набутих коштів за виконавчим написом нотаріуса передати на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (02105, м. Київ, вул. Пластова, 3).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу та представнику позивача.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Т.В. Поліщук