Справа № 446/438/24 Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І.
Провадження № 22-ц/811/2324/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Ковальчука Ю.П.,

з участю: представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Мельник Л.І. на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В лютому 2024 року представник заявниці ОСОБА_2 - адвокат Мельник Л.І. звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт спільного проживання заявниці та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 2017 року до дня смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року заяву ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: Кам`янка-Бузька міська рада Львівської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу залишено без розгляду.

Роз`яснено ОСОБА_2 та заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_2 - адвокат Мельник Л.І., подавши апеляційну скаргу.

Не погоджується з ухвалою та вважає, що така винесена з порушенням як процесуального, так і матеріального права.

Вказує, що одноразова допомога на підставі рішенням Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 16.03.2023 року №62, передбачена для окремих членів сім`ї. Тому, щоб отримати право на звернення із заявою до відповідних органів, потрібно набути статусу рівноправного статусу дружини, тобто встановити факт проживання однією сім`єю, як дружина та чоловік з померлим.

Звертає увагу суду на те, що до Кам`янка - Бузького районного суду була подана відповідь Кам`янка-Бузької міської ради про відсутність права повнолітніх дітей померлого на одноразову допомогу. Окрім цього, було подано клопотання щодо витребування інформації про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 для встановлення відсутності спадкової справи, як доказ для суду, що ні заявник, ні повнолітні діти померлого не пов`язані спадкуванням, а рішення про встановлення факту не вплине на права чи обов`язки дітей ОСОБА_5 .

Заявник не зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо жодних виплат, тому сам факт проживання однією сім`єю з померлим військовослужбовцем не може породжувати спір.

На думку апелянта, рішення про встановлення факту проживання однією сім`єю не вплине на права жодного з учасників справи залучених судом.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від представника ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

04 листопада 2024 року від представника ОСОБА_2 адвоката Мельник Л.І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Вказує, що не може з`явитись в судове засідання у зв`язку з проведенням слідчих дій, проте ніяких підтверджуючих документів до клопотання не було додано, тому колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Залишаючи заяву без розглдяу, суд першої інстанції дійшов висновку, що у даній справі має місце спір про право, а відтак дана заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження та підлягає залишенню без розгляду. Одночасно суд роз`яснив, що заявниця має право подати позов на загальних підставах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що ОСОБА_5 був військовослужбовцем ГУ Національної гвардії України, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і місцем смерті його вказано селище Опитне Бахмутського району Донецької області.

Як стверджувала заявниця та не заперечується іншими учасниками справи, військовослужбовець ОСОБА_5 загинув під час виконання ним військового обов`язку.

У своїй заяві ОСОБА_2 вказувала, що вона перебувала із ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах як чоловік і жінка і встановлення цього факту їй необхідне для отримання відповідної виплати як члену сім`ї загиблого учасника бойових дій, яка передбачена відповідною програмою Кам`янка-Бузької міської ради на 2023-2024 роки.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 7 ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав.

Згідно п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Водночас відповідно ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, відповідно статті 6 Конвенції судом, встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, є суд цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України.

Такий правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) зазначила, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У постанові Верховного Суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 2017 року до дня смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.04.2024 року залучено до участі у даній справі як заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дітей ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечили щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки заявниці та їх батька вказавши, що їхні відносини не були характерними для подружжя.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 просив суд залишити заяву без розгляду, посилаючись на те, що існує спір про право. Таку заяву мотивував тим, що встановлення цього факту може впливати на виникнення та припинення окремих цивільних прав та обов`язків, зокрема щодо отримання одноразової грошової вимоги, яка передбачена у ст, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 вказала, що заявниця не зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо жодних виплат, тому суд першої інстанції виходив з припущень, що заявник звертатиметься до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду, оскільки встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Оскільки, між заявницею, яка вважає себе членом сім`ї загиблого військовослужбовця та його дітьми наявний спір про права заявниці як члена сім`ї загиблого, встановлення такого факту може вплинути не лише на правовідносини пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги, яка передбачена у ст, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а й на всі інші цивільні відносини, які виникають у зв`язку з цим, зокрема спадкові.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення заяви без розгляду та звертає увагу ОСОБА_2 на те, що вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом у порядку позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявниці з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мельник Л.І. - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.