КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/12331/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1

на ухвали Вишгородського районного суду Київської області

від 05 квітня 2024 року про залучення третьої особи

від 14 травня 2024 року про відвід судді

у цивільній справі №756/5127/23 Вишгородського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до ОСОБА_4

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_1

про встановлення факту родинних відносин та проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2024 року задоволено клопотання про залучення третьої особи.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2024 року у задоволенні заяви про відвід судді відмовлено.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду, ОСОБА_1 20 травня 2024 року подав до Київського апеляційного суду через електронну пошту апеляційну скаргу, що підписана КЕП.

Не погоджуючись з вказаними ухвалами суду, ОСОБА_1 20 травня 2024 року подав до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на офіційну електронну пошту суду першої інстанції апеляційну скаргу, що підписана КЕП.

Вивчивши матеріли справи, суд приходить до висновку, що апеляційні скарги на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2024 року про залучення третьої особи та на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2024 року про відвід судді не можуть бути прийняті до розгляду апеляційним судом, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 353 ЦПК України встановлено, що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, визначені у вказаній нормі.

Відповідно до ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Перелік, зазначений у ч. 1 ст. 353 ЦПК України, не містить ухвали про залучення третьої особи та ухвали про відвід судді.

Ухвала суду першої інстанції про залучення третьої особи та ухвала про відвід судді не підлягають оскарженню окремо від рішення суду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року).

Таким чином, право на суд, складовим якого є право доступу до правосуддя, в аспекті апеляційного оскарження ухвали місцевого суду, може бути обмежено на національному рівні з легітимною метою та із забезпеченням пропорційності при застосуванні відповідних правових засобів, передбачених процесуальним законом. Наведене не має наслідком порушення права на доступ до правосуддя.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Відповідно до п. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Право на апеляційне оскарження учасники справи та заінтересовані особи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2024 року про залучення третьої особи та на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2024 року про відвід судді, слід повернути особі, яка її подала.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2024 року про залучення третьої особи та на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 14 травня 2024 року про відвід судді повернути особі, що її подала.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення апеляційних скарг разом із апеляційними скаргами та доданими до скарги матеріалами.

Копію ухвали про повернення апеляційних скарг надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Є. П. Євграфова

О. Ф. Мазурик

О. В. Желепа