Справа №489/2822/24
Провадження №2/489/1371/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
17 червня 2024 м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про зняття арешту з нерухомого майна
Позивачка, через свою представницю адвокатку Сидоренко Т.В., звернулася до суду з позовом, яким просила скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження:
- вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження постанова Ленінського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 05.06.2015 (виконавче провадження 37657147), дата державної реєстрації 11.06.2015, номер запису про обтяження 9992686 (спеціальний розділ), об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 ;
- вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження постанова Заводського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 02.03.2011 (виконавче провадження 24803881), дата державної реєстрації 03.03.2011, номер запису про обтяження 10903723, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 .
Мотивуючи свої вимоги тим, що 28.01.1994 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 приватизували квартиру АДРЕСА_1 . 25 серпня 2009 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (донька спадкодавця), ОСОБА_4 (син спадкодавця) та ОСОБА_2 (дружина спадкодавця). У встановлений законодавством строк, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємці не зверталися, але на час відкриття спадщини спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 постійно проживали зі спадкодавцем та були зареєстровані за адресою спадкового майна, а отже, прийняли спадщину в силу ст.. 1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщини у вигляді частки квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги є його мати ОСОБА_2 . У встановлений законодавством строк ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, але на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем та була зареєстрована за місцем спадкового майна, а отже, прийняла спадщину в силу ст.. 1268 ЦК України. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді цілої квартири АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги після її смерті є позивачка. У лютому 2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , проте, їй було відмовлено, оскільки на спадкову квартиру накладено арешт. В ході звернення до виконавчих служб, стало відомо, що 29.11.2006 між спадкодавцем та АТ «Укрсоцбанк» правонаступником якого є АТ «Альфа банк», який змінив назву на АТ «Сенс Банк» укладено договір іпотеки. Предметом якого є майнові права на нежитлові приміщення вбудовані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач вимог до спадкоємців ОСОБА_4 у встановлений законодавством строк не пред`являв. Про наявність боргів спадкодавця позивачці стало відомо лише в лютому 2024. Частина квартири АДРЕСА_1 предметом іпотеки не була.
Ухвалою суду від 23.04.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Від представниці позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1994.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка зазначає, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (донька спадкодавця), ОСОБА_4 (син спадкодавця) та ОСОБА_2 (дружина спадкодавця). У встановлений законодавством строк, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 спадкоємці не зверталися, але на час відкриття спадщини спадкоємці ОСОБА_2 та ОСОБА_4 постійно проживали зі спадкодавцем та були зареєстровані за адресою спадкового майна, а отже, прийняли спадщину в силу ст.. 1268 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на частку квартири АДРЕСА_1 .
Позивачка вказує, що спадкоємцем першої черги є його мати ОСОБА_2 . У встановлений законодавством строк ОСОБА_2 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, але на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем та була зареєстрована за місцем спадкового майна, а отже, прийняла спадщину в силу ст.. 1268 ЦК України.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 03.04.2024, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».
Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, сформованого 03.04.2024, між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 шлюб розірвано.
Відповідно до витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 03.04.2024, ОСОБА_7 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».
ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Грудницької І.М. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. від 13.12.2023 за вих. № 367/01-16, ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була спадкоємицею свого чоловіка ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 і спадщину прийняла, але не оформила її, спадкоємцем якого крім неї, був його син ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , який спадщину прийняв і не оформив її, єдиною спадкоємицею якого була ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка спадщину прийняла, але не оформила її.
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Грудницької І.М. від 06.02.2024 за вих. № 24/02-31, ОСОБА_10 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 95/2023 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).
В силу ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 1 постанови від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства; в пункті 2 постанови зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Нормами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з частиною 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Зі смертю боржника зобов`язанні з повернення кредиту включаються до складу спадщини, ВП ВС у пункті 46 постанови від 17.08.2018 у справі № 522/407/15-ц зазначила, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст..ст. 1281, 1282 ЦК України.
Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.
Суду не надано доказів звернення відповідача до спадкоємців ОСОБА_4 у встановлений законодавством строк.
Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна.
Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту (підп. 4.17 пункту 4 глави 10 розділу II вказаного Порядку).
Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Приписами ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття арешту органами виконавчої служби не встановлено.
Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках, які не передбачені ч.4 ст. 59 цього Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
На сьогодні позивачка має намір оформити свої спадкові права на майно, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити.
Позивачка зазначає, що їй стало відомо про наявність боргів ОСОБА_4 лише у лютому 2024. Крім того, частина квартири АДРЕСА_1 предметом іпотеки ніколи не була.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 22.12.2023, в розділі щодо відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься запис про обтяження, а саме:
- вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження постанова Ленінського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 05.06.2015 (виконавче провадження 37657147), дата державної реєстрації 11.06.2015, номер запису про обтяження 9992686 (спеціальний розділ), об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 ;
- вид обтяження: арешт нерухомого майна, підстава обтяження постанова Заводського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 02.03.2011 (виконавче провадження 24803881), дата державної реєстрації 03.03.2011, номер запису про обтяження 10903723, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 .
Згідно листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.12.2023 за вих. № 135246, згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, у відділ на виконанні перебувало виконавче провадження № 37657147 з примусового виконання судового наказу № 2-3805 виданого 17.12.2010 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в особі філії заборгованість за договором кредиту № 640/720-К720 від 28.11.2006 у сумі 598287,77 грн., судові витрати: судовий збір 1700,00 грн., інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 1507,07 грн.
25 червня 2015державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження зп п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення виконавчого провадження за належністю до іншого відділу ДВС) на підставі встановлення державним виконавцем факт реєстрації боржника за адресою, вказаною у виконавчому документі, але майно, на яке можливо звернути стягнення та належить боржнику на праві власності відсутнє. Згідно відомостей з АІС «Автомобіль», ДПІ, ПФУ майна не виявлено, відкритих рахунків немає, пенсію не отримує. Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за боржником виявлено майно, яке належить на праві власності ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_2 , що є територією Заводського ВДВС.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» завершення виконавчого провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна боржника та скасування інших вжитих виконавцем заходи щодо виконання рішення.
Відповідно до листа Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.01.2024 за вих. № 805/20.11-34/11, перевіркою по пошуку виконавчого провадження, виконавчого документа у спецпідрозділі встановлено, що у відділі здійснювалося виконавче провадження № 24803881 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3805 виданого 17.12.2010 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в собі Одеської філії заборгованість за договором кредиту № 640/720-К720 від 28.11.2006 у сумі 598287,77 грн. судові витрати: судовий збір 1700 грн., інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн, всього 1820 грн.
В ході здійснення виконавчого провадження, державним виконавцем 02.03.2011 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно боржника).
15 квітня 2013 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 21.04.1999 № 606-ХІV (направлення ВД за належністю до іншого відділу ДВС, а саме до Ленінського ВДВС ММУЮ).
Підстави для зняття арешту з майна боржника на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, відсутні.
Представниця позивачки в позові зазначає, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що 29.11.2006 між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є., зареєстровано в реєстрі за № 2398. Предметом договору іпотеки є майнові права на нежитлові приміщення вбудовані в житловому будинку, загальною площею 375,00 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
10 жовтня 2019 між АТ «Укрсоцбанк» та АТ «Альфа-Банк» укладено Договір про порядок дій щодо внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайка І.Г., зареєстровано в реєстрі за № 1706.
На підставі вказаного Договору, АТ «Альфа-Банк» зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно новим іпотеко держателем.
01 грудня 2022 АТ «Альфа-Банк» змінив назву на АТ «Сенс Банк».
Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що позивачка після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не оформила своїх спадкових прав, прийняла спадщину, до складу якої входять речові права на частку квартири, наявність арешту за виконавчим провадженням, яке наразі не перебуває на виконанні, неможливість скасування даного арешту в виконавчій службі, що порушує законні права позивачки, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.
Оскільки при поданні позовної заяви позивач вимоги про розподіл судового збору не заявляла та таких вимог не заявляла і в судовому засіданні, враховуючи межі судового розгляду і диспозитивність цивільного судочинства, розподіл судового збору суд не здійснює.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 142, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.
Скасувати арешт, накладений:
- постановою Ленінського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 05.06.2015 (виконавче провадження 37657147), дата державної реєстрації 11.06.2015, номер запису про обтяження 9992686 (спеціальний розділ), об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 ;
- постановою Заводського ВДВС ММУЮ Миколаївської області від 02.03.2011 (виконавче провадження 24803881), дата державної реєстрації 03.03.2011, номер запису про обтяження 10903723, об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 .
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Повний текст судового рішення складено «17» червня 2024.
Суддя Н.О. Рум`янцева