ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 червня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1032/24

Головуючий у першій інстанції Іващенко І. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/916/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

секретар Шкарупа Ю.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: ОСОБА_2

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на утриманні (суддя Іващенко І.К.), постановлену у м. Новгород-Сіверський,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 звернулась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на утриманні.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка з 05 квітня 2014 року по 11 березня 2022 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 , який був мобілізований та проходив військову службу у складі Збройних Сил України. Вони разом з чоловіком виховували та утримували спільного сина ОСОБА_5 та доньку позивачки ОСОБА_6 , відомості про батька якої у свідоцтві про народження записані в порядку ст.135 СК України. ОСОБА_4 загинув при виконанні бойового завдання, а тому відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року за № 168 « Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» члени його сім`ї мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15000000 грн. Оскільки ОСОБА_3 проживала в сім`ї своєї матері ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та знаходилась на їх утриманні, то остання має право на отримання частини вище зазначеної виплати. Позивачка в інтересах доньки зверталась до Міністерства оборони з відповідною заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена сім`ї, але отримала відмову. ОСОБА_1 в інтересах доньки також було подано позов до Солом`янського районного суду м. Києва та Чернігівського окружного адміністративного суду, але зазначеними судовими інстанціями провадження у справі закриті у зв`язку з порушенням правил юрисдикції. Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги донькою позивачки не визначається матір`ю ОСОБА_4 позивачка повторно звернулась до суду з позовом про встановлення зазначеного факту.

Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту перебування дитини на утриманні на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України. Ухвала мотивована тим, що зі змісту позову слідує, що встановлення зазначеного факту позивачці необхідно для отримання одноразової грошової допомоги, однак доказів щодо наявності інших осіб, які вчинили дії щодо прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , позивачкою до позову не додано, суд прийшов до висновку, що в зв`язку з відсутністю спору про право даний спір підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкриття провадження ґрунтується на неправильному застосуванні п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки встановлення зазначеного факту пов`язано не з правом на спадкування, а з правом на отримання грошової допомоги відповідно п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідачка, яка є матір`ю ОСОБА_4 не визнає права дитини ОСОБА_3 на отримання відповідної частки грошової допомоги, що підтверджується фактом оскарження ОСОБА_2 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року, яким було встановлено зазначений факт, тому є всі підстави стверджувати про наявність спору про право.

До суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому вона просить оскаржувану ухвалу залишити без змін. Вказує на те, що суд дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі, оскільки за відсутності спору про право, вказаний факт підлягає встановленню в окремому провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зобов`язання вчинити дії у зв`язку з тим, що розгляд даної справи належить до компетенції адміністративного суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 , задоволено: встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_4 та жінки ОСОБА_1 , починаючи з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року; встановлено факт перебуванні на утриманні у ОСОБА_4 дитини ОСОБА_3 починаючи з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року; зобов`язано Міністерство оборони України розглянути на засіданні комісії з питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 03.06.2022 року.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 березня 2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та Міністерства оборони України задоволені частково: рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2023 року скасовано: провадження у адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

У травні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звертаючись до суду з цим позовом вказувала на те, що у доньки позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виникло право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 грн, однак це право не визнається матір`ю ОСОБА_4 ..

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір пов`язаний з правом на спадкування і його належить розглядати в порядку окремого провадження через відсутність доказів спору про право, що, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не може погодитись, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) дійшла висновку про те, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду визнала неефективним підхід до визначення юрисдикції спорів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

У справі, що переглядається, заявниця звернулась до суду з зазначеним фактом за для доведення факту належності її доньки ОСОБА_3 до сім`ї загиблого ОСОБА_4 з метою отримання права на призначення та виплату відповідної частки одноразової грошової допомоги передбаченої п.2 постанови КМУ від 28.02.2022 року за № 168, з яким, незгодна відповідачка, що вбачається з адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Отже між сторонами виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого військовослужбовця, який не залежить від факту прийняття або не прийняття спадщини після його смерті.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції є помилковим та спростовується матеріалами справи.

У зв`язку з наведеним, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 258, 263, 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 379, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 12 червня 2024 року.

Головуючий: Судді: