БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/2121/24
Провадження № 2-о/497/133/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, якою просить встановити факт належності йому, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трудової книжки колгоспника без номеру, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 колгоспом ім. Леніна Болградського району Одеської області на ім`я (російською мовою) « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто українською « ОСОБА_3 ».

Свої вимоги мотивує тим, що 20 травня 1989 при заповненні його трудової книжки колгоспника без номеру уповноваженими особами колгоспу ім. Леніна Болградського району Одеської області було помилково зазначено його прізвище як « ОСОБА_4 » (російською мовою), а вірним написанням його прізвища згідно паспорта громадянина України російською є « ОСОБА_5 », а українською - « ОСОБА_6 ».

Встановлення факту належності заявнику, вищевказаної трудової книжки необхідно для оформлення пенсії за віком, а іншим способом, окрім як судового, захистити свої права він не спроможний у зв`язку з ліквідацією господарства, яким було видано трудову книжку.

Зазначене стало підставою звернення до суду.

Ухвалою суду від 10.09.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 08.10.2024 року об 11:00 годині (а.с.17), про що повідомлено сторонам по справі (а.с.18).

В судове засідання 08.10.2024 року:

-заявник в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином (а.с.18). Подав до суду заяву про підтримання своїх вимог та розгляд справи у його відсутність (а.с.___).

-представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, інформований про судове засідання (а.с.18, 24), до суду не прибув, надіслав через систему «Електронний суд» додаткові пояснення по справі від 18.09.2024 року, за змістом яких просив справу розглянути без його участі, при винесені рішення по суті справи врахувати пояснення. В зазначених поясненнях представник вказав на те, що до страхового стажу відсутні підстави зарахувати період роботи згідно записів трудової книжки від 20.05.1989 року, оскільки прізвище її власника не співпадає даними паспорту. Отже трудова книжка заповнена з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та вказані обставини суперечать також вимогам Порядку №637, Порядку №22-1 і потребують вирішенню в порядку окремого провадження цивільного судочинства у відповідності до норм ст.315 ЦПК України (а.с.19-23).

- представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сповіщений належним чином (а.с.18, 25), до суду не прибув. Через систему «Електронний суд» надіслав відзив на позовну заяву (а.с.26-30), згідно якого слідує, що на думку представника позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), звернувся із заявою від 15.08.2024 №1590 щодо призначення пенсії по інвалідності відповідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України).

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж заявника станом па дату звернення складає 2 роки 4 місяці 2 дні.

До страхового стажу не зараховано всі періоди роботи зазначені в трудовій книжці б/ н від 20.05.1989, оскільки прізвище зазначене на титульній сторінці не відповідає паспортним даним, а саме російською мовою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З огляду на вищезазначене, Головним управління Пенсійного фону України в Донецькій області винесено рішення від 23.08.2024 № 10 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності згідно статті 30 ЗУ №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Головне управління визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

За вказаних обставин, Головне управління приходить до висновку, що оскільки між сторонами виник спір про право на призначення пенсії по інвалідності, заінтересовані особи є суб`єктами владних повноважень, а відтак його слід розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства, тобто зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З цих підстав представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.26-30).

Протокольною ухвалою суду від 08.10.2024 р у розгляді справи за клопотанням заявника ОСОБА_1 було оголошено перерву в судовому засіданні до 15:00 години 28.10.2024 року з наданням можливості заявнику зібрати усі наявні письмові докази і подати їх завчасно до суду, про що було повідомлено сторін по справі (а.с.36-37).

У зв`язку з перебуванням судді Кодінцевої С.В. у щорічній основній відпустці (довідка секретаря судового засідання від 28.10.2024 року), судове засідання призначене на 11:00 годину 28.10.2024 року - не проводилось, справу знято з розгляду (а.с.71).

Ухвалою суду від 06.11.2024 року справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.11.2024 року о 13:00 годині (а.с.72), про що було повідомлено сторін пор справі (а.с.73)

В судовому засіданні 08.11.2024 року:

-заявник по справі підтримав свою заяву наполягав на її задоволені надав пояснення по суті вимог.

-представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області, інформований про судове засідання до суду не прибув, надав пояснення по справі від 18.09.2024 року, за змістом яких просив справу розглянути без його участі, при винесені рішення по суті справи врахувати пояснення та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 08.11.2024 року представник надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.75-77).

- представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області сповіщений належним чином (а.с.73, 74 до суду не прибув.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою та пунктом п`ятим частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пункт 6 частини першої ст.315 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Зі змісту зазначеної норми права, а також роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Судовим розглядом встановлено, що 20 травня 1989 уповноваженими особами колгоспу ім.Леніна Болградського району Одеської області було видано трудову книжку без номеру, дата заповнення 20 травня 1989 року на ім`я заявника де помилково зазначено прізвище як « ОСОБА_4 » (російською мовою).

Тоді, як, відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 11 лютого 2016 року його прізвище вказано « ОСОБА_1 » (а.с.3-4)

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (з перекладом на українську мову, посвідченим нотаріально), виданого Тазагюхською сільською радою Мартунинського району Вірменської PCP (а.с.6-7), актовий запис №07 вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Цаккар Мартунінського район Вірменії (а.с.6-7).

Окрім зазначених доказів на підтвердження правильності написання прізвища « ОСОБА_6 », заявником надано наступні документи:

Так відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ-СЛ № НОМЕР_4 (переведеного на українську мову та посвідченого нотаріусом) вбачається, що заявник ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уклав 16.03.1994 року шлюб з громадянкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якій після укладення шлюбу присвоєно прізвище « ОСОБА_6 »(а.с.46), що також підтверджується паспортом громадянки України серії НОМЕР_5 виданого на ім`я ОСОБА_9 уродженки с. Цаккар Мартунивського району Республіки Вірменія (а.с.49-51).

Згідно свідоцтва про народження доньки заявника серії НОМЕР_6 (з перекладом на українську мову, посвідченим нотаріально), на ім`я ОСОБА_10 батьком вказаний « ОСОБА_1 », вірменин, мати ОСОБА_9 (а.с.54-55)

За даними свідоцтва про народження доньки заявника серії НОМЕР_7 (з перекладом на українську мову, посвідченим нотаріально), ОСОБА_11 батьком вказаний « ОСОБА_1 », вірменин а матір`ю ОСОБА_9 (а.с.56-59).

Відповідно до свідоцтва про народження сина заявника серії НОМЕР_8 виданого повторно 16.09.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Миколаївському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на ім`я ОСОБА_12 , батьком вказаний « ОСОБА_1 », вірменин, матір`ю ОСОБА_9 (а.с.60).

В посвідчення водія серії НОМЕР_9 вбачається, що останнє видане на ім`я заявника де його прізвище значиться « ОСОБА_1 » (а.с.65), що аналогічно вказано і у свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_10 (а.с.66) та НОМЕР_11 (а.с.67).

Згідно тимчасового посвідчення серії НОМЕР_12 виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 від 01.05.2023 року прізвище заявника значиться « ОСОБА_1 » (а.с.68).

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління Пенсійного фонду України з питання призначення пенсії по інвалідності, надавши для попереднього огляду документи, в тому числі і трудову книжку.

У довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ від 01.05.2024 №951685 ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності (а.с.5).

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) управління Пенсійного фонду України з питання призначення пенсії по інвалідності, надавши для попереднього огляду документи, в тому числі і трудову книжку.

Спеціалістами управління йому було роз`яснено, що підстави врахувати стаж по трудовій книжці відсутні, оскільки, не вірно зазначено прізвище на титульній сторінці трудової книжки від 20 травня 1989 року без номеру.

Пенсійний фонд України в особі Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області 23.08.2024 ухвалив Рішення №10 про відмову призначенні пенсії, зазначивши, що «... до страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки від 20.05.1989 оскільки прізвище її власника російською мовою « ОСОБА_13 элян» має розбіжності з прізвищем заявника в паспорті російською мовою ОСОБА_14 » (а.с.13).

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за N 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, необхідно встановити факт належності трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України N 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п.2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п.2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

З досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження с. Цаккар Мартунинський район Вірменія, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (з перекладом на українську мову, посвідченим нотаріально), виданого Тазагюхською сільською радою Мартунинського району Вірменської PCP (а.с.6-7), актовий запис №07.

Згідно з даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_13 , виданого Болградським РС ГУ ДМС України в Одеській області від 11 лютого 2016 року в графі прізвище вказано « ОСОБА_6 » (а.с.3-4).

З трудової книжки, дата заповнення: 20 травня 1989 виданої на ім`я « ОСОБА_2 » без номеру, вбачається, що заявник розпочав свою трудову діяльність з 13.05.1989 року в колгоспі ім. Леніна с. Жовтневе Болградського району Одеської області В даній установі працював до 31.11.1989 року (а. с. 8-9).

Відповідно до архівних довідок № 931 від 15.07.2024 та № 932 від 01.07.2024 виданих відділом Трудовий архів Болградської міської ради Одеське області, зазначено, що « ОСОБА_2 (російською мовою) дійсно працював в колгоспі ім. Леніна Болградського району Одеської області у період з 1989, 1992-1995 років, та з 1998-2000 роки (а.с.10)

З архівного витягу № 933 від 01.07.2024 року вбачається, що відповідно до протоколу загальних зборів колгоспників від 14.11.1992 року №1 у 1992 році колгосп ім.Леніна був реорганізований в КСП «Жовтневе». На підставі протоколу; загальних зборів від 12.02.2000 року №1 КСП «Жовтневе» було реорганізоване в СВ «Жовтневе», рішенням Господарського суду Одеської області від 24.02.2006 року СВК «Жовтневе» було оголошено банкрутом та ліквідовано(а.с.11)

Разом з цим, на першій сторінці трудової книжки, заповнення якої розпочато 20 травня 1989 уповноваженими особами колгоспу імені Леніна Болградського району Одеської області наявна описка в прізвища заявника, оскільки вказано прізвище заявника російською мовою « ОСОБА_4 », замість « ОСОБА_5 », що українською відповідає « ОСОБА_6 ».

Таким чином, вбачається факт допущення описки при оформленні за прізвищем заявника вказаного документа, а саме трудової книжки.

Відповідальність за ведення трудових книжок несе роботодавець.

Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року N 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у документах по обліку трудового стажу, неналежним чином оформлена трудова книжка, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, оскільки заявник, як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення кадрових документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації, з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі N 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Заявник не може нести відповідальність за заповнення трудової книжки, оскільки записи у ній вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто особою, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.6 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно з листом Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 Цивільно-процесуального кодексу України (в попередній редакції) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

За ст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Суд не приймає до уваги заперечення представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с.18, 25), що між сторонами виник спір про право на призначення пенсії по інвалідності, заінтересовані особи є суб`єктами владних повноважень, а відтак його слід розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства, тобто зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд звертає увагу, що заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту належності йому трудової книжки в якій допущено помилку в написанні його прізвище, і такі заяви розглядаються виключно в порядку окремого провадження. Заявником не ставиться вимога про зарахування стажу роботи до страхового стажу чи призначення пенсії по інвалідності, а тому відсутній наразі спір про право тощо.

А тому суд переконаний, що встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, а навпаки породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, а факт перебування заявника у трудових відносинах є необхідним для зарахування йому трудового стажу для призначення пенсії по інвалідності; вказані ним обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, а тому, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що трудова книжка на титульній сторінці має описку, а саме неправильно зазначене прізвище заявника « ОСОБА_4 » (російською), замість правильного прізвища українською - ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності цій особі трудової книжки.

Керуючись ст. ст. 13, 263, 265, 267, 268, 293, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Вважати встановленим юридичний факт того, що трудова книжка, яка заповнена 20 травня 1989 року уповноваженими особами колгоспу імені Леніна Болградського району Одеської області без номеру та видана на ім`я « ОСОБА_2 » (російською мовою) належить ОСОБА_1 (українською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева