Справа № 355/1239/24
Провадження № 2/355/745/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Солонинки Вікторії Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Солонинка В.О. з позовною заявою у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №4572178 від 11 листопада 2021 року в сумі 39520,00 гривень на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а також понесені судові витрат по сплаті судового збору у сумі 2422 гривень 40 копійок під час подачі позовної заяви до суду.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 11 листопада 2021 року між позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №4572178, згідно умов якого відповідач отримала 8000 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів платіж повернення кредиту та сплати комісії і процентів мав бути внесений відповідачем 11 грудня 2021 року. ТОВ «Мілоан» умов кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну їй суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов кредитного договору. За п.7.1 кредитного договору №4572178 від 11 листопада 2021 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Міолан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належним та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. Після чого укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому у свою чергу були перераховані кошти відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан».

За умовами чинного законодавства та п.3.2.6 кредитного договору №4572178 від 11 листопада 2021 року позикодавець має право відступити, передати будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Отже, 11 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений договір відступлення прав вимоги №81МЛ від 23 лютого 2022 року. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №4572178 від 11 листопада 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №4572178 від 11 листопада 2021 року було передано позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року. Сума заборгованості відповідача становить 39520 гривень, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року з них прострочена заборгованість за суму кредиту становить 8000,00 гривень, прострочена заборгованість за суму відсотків становить 30000,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією становить 1520,00 гривень. Позивачем проведена робота щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову претензію з погашення наявної заборгованості.

Представник позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до судового засідання не з`явилась, однак повідомила про можливість розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримує просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, передала своїх повноваження адвокату Драченко В.В..

Представник відповідача ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, просив розглянути справи за його відсутністю надав до суду відзив на позовну заяву у якому просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 15 520,00 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит №4572178 від 11 листопада 2021 року та 951 гривень 31 копійок судового збору, а також понесені відповідачкою ОСОБА_1 судові витрати.

Свій відзив представник відповідача обґрунтував тим, що відповідач визнає позовні вимоги частково вважає, стягненню підлягає 15520 гривень, які складаються з 8000,00 гривень одержаного кредиту, 6000,00 гривень процентів користування кредитом та 1520,00 гривень одноразової комісії за видачу кредиту. Дійсно 11 листопада 2021 року відповідач скористався послугами ТОВ «Мілоан» та склала договір споживчого кредиту №4572178 від 11 листопада 2021 року за яким отримала кредитні кошти в розмірі 8000,00 гривень. Пунктами 1.3,1.4 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 11 листопада 2021 року термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 11 грудня 2021 року. Згідно з п.1.5 договору №457278 від 11 листопада 2021 року загальні витрати позичальника за кредитом що включають суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без урахування суми(тіла) кредиту) складаються з 7520 гривень в грошовому виразі та 317,286 відсотків річних у процентному значенні і включає в себе складові, визначені п.п.1.5.101.5.2 Договору. Орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 15520 гривень. Відповідно до п.1.5.1 договору комісія за надання кредиту: 1520 гривень, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом 6000,00 гривень які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 договору за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на пролонгацію строку користування/ повернення кредиту на тих самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції відповідно до розділу 6 правил. Для продовження строку користування кредиту позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 правил. Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит 4572178 від 11 листопада 2021 року заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачені 11 грудня 2021 року в розмірі 15520,00 гривень з яких: 8000,00 гривень тіло кредиту, 6000,00 гривень проценти та 1520 гривень комісія. Відповідно до п.2.3.1.2 договору №4572178 від 11 листопада 2021 року позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Так збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною(базовою) ставкою, наведених в п.1.6 договору. Проте наведенні умови кредитного договору є суперечливими, так як пункт 1.3,1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 12 грудня 2021 року та не вказано іншої умови. Отже, за умови договору про споживчий кредит №4572178 від 11 листопада 2021 року сторони погодили строк його дії до 11 грудня 2021 року тому починаючи із зазначеної дати фінансова установа не мала права нараховувати проценти за користування кредитом. За таких обставинах з відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів 6000,00 гривень, які вказані у графіку платежів за договором про споживчий кредит.

У свою чергу представник позивача від ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» ОСОБА_4 надала відповідь на відзив у якій просила задовольнити позовну заяву та повідомила, що нарахування заборгованості здійснювалося відповідно до пунктів кредитного договору №4572178 від 11 листопада 2021 року сума кредиту становила 8000,00 гривень, який надавався строком на 30 днів з 11 листопада 2021 року. Відповідно до п.4.2 кредитного договору №4572178 від 11 листопада 2021 року у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умов цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою)ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.2.3 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог кредитодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідив матеріали справи, а саме:

Копію договору про споживчий кредит №4572178 від 11 листопада 2021 року з якого слід, що ТОВ «Мілоан» в особі генерального директора ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали договір про споживчий кредит, відповідно якого слід, що кредит становить 8000,00 гривень і надається на 30 днів з 11 листопада 2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 11 грудня 2021 року, які складаються з 7520 гривень в грошовому виразі та 317,286 відсотків річних у процентному значенні. Комісія за надання кредиту становить 1520 гривень, яка нараховується за ставкою 19 відсотків від суми кредиту. Кредит підписаний електронними підписами (а.с.8-12)

Копію паспорта споживчого кредиту №4572178 з якого слід, що відповідачка ОСОБА_1 була ознайомлена з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядком повернення кредиту.(а.с.13)

Копію довідки про ідентифікацію з якої слід, що відповідачу ОСОБА_1 з якою укладено договір №4572178 від 11 грудня 2021 року з ТОВ «Мілоан» був наданий одноразовий ідентифікатор 219968, який відправлено на електрону пошту відповідачки.(а.с.14)

Копію анкети-заяви на кредит №4572178 стосовно якої відповідачка звернулась до сторони позивача з проханням про отримання кредиту у сумі 8000,00 гривень, строк кредиту визначений 30 днів з 11 листопада 2021 року дата повернення 11 грудня 2021 року, сума повернення 15520 гривень, нараховується одноразова ставка 19 відсотків від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 6000 гривень. Нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.(а.с.14-15)

Копію платіжного доручення № 60851524 від 11 листопада 2021 року з якої слід, що ТОВ «Мілоан» через Приватбанк перерахував відповідачці ОСОБА_1 , 8000,00 гривень за договором №4572178. (а.с.15 зворотна сторона аркуша)

Копію відомості про щоденні нарахування та погашення кредиту з якої слід, що з 11 грудня 2021 року по 12 грудня 2021 року нараховувались проценти по 200 гривень за кожен день з 12 грудня 2021 року по 09 лютого 2022 року по 400 гривень за день.(а.с.16)

Копію виписки з особового рахунку за кредитним договором №4572178 від 11 грудня 2021 року відповідачки ОСОБА_1 , з якої слід, що сума заборгованості відповідача становить 39520 гривень, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року з них прострочена заборгованість за суму кредиту становить 8000 гривень, прострочена заборгованість за суму відсотків становить 30000 гривень, прострочена заборгованість за комісією становить 1520 гривень. (а.с.17)

Копію договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року з якого слід, що ТОВ «Мілоан»-кредитор в особі директора ОСОБА_5 та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» далі іменований новий кредитор в особі генерального директора ОСОБА_6 уклали договір відступлення прав вимог виходячи з того. Кредитор володіє використовує та розпоряджається правами грошової вимоги до третіх осіб-боржників пов`язаних з наданнями кредитором боржникам кредитами у відповідності до укладених кредитних договорів, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулось в строк з тих чи інших причин. На умовах встановлених цим договором кредитор передає(відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками відповідно якого (а.с.17 зворотня сторона аркуша-21)

Копію акту приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2022 року до договору відступлення прав вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року

відповідно до якого ТОВ «Мілоан» в особі Генерального директора ОСОБА_5 з однієї сторони та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в особі генерального директора Хробака М.Р. з іншої сторони уклали цей акт про наступне згідно з вимогами п.8.3 договору відступлення прав вимоги №81-Мл від 23 лютого 2022 року кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 23 лютого 2022 року складений за формою згідно із додатком №1 до договору кількість боржників 3718 загальна сума заборгованості 78177743 гривень 26 копійок.(а.с.22)

Копію платіжного доручення №66788 від 23 лютого 2022 року з якого слід, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» через АТ «Райффайзенбанк» перерахувала грошові кошти у сумі 3 475 728 гривень 24 копійки плату за відступлення права вимог.(а.с.22-зворотня сторона аркуша)

Копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №81-МЛ від 23 лютого 2022 року з якого слід, що ОСОБА_1 значиться в реєстрі за №2283 номер кредитного договору 4572178 від 11 листопада 2021 року дата закінчення 11 грудня 2021 року сума кредиту 8000 гривень 30000 гривень залишок по відсоткам, 1520 залишок по комісії, загальна сума заборгованості 39520 гривень.(а.с.23)

Копія претензії з якої слід, що відповідачку було поставлено до відома про зміну кредитора та повернення боргу.(а.с.23-зворотня сторона)

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Сторона позивача уклала договори факторингу з кредитором відповідача ОСОБА_1

на підставі яких фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт (кредитори) відступлять факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом проценти.

Як слід за ст. 1077 ЦПК України, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За ст. 1078 ЦК України слід, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 512 ЦК України слід, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З ст.514 ЦК України слід, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

За положеннями частини 1 статті 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 1052 даного Кодексу передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст.1082 ЦК України слід, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «….боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги інший особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору…..неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Стосовно нарахування процентів поза спливу визначеного договором строку кредитування мається правова позиція Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, сторони за умовами договору про споживчий кредит №4517278 від 11 листопада 2021 року погодили строк дії договору до 11 грудня 2021року фінансова установа не мала права нараховувати проценти за користування кредитом за договором про споживчий кредит.

З таких підстав позовні вимоги сторони позивача слід задовольнити частково та стягнути з відповідача борг за кредитним договором стосовно до графіку платежів за договором про споживчий кредит а саме:8000 гривень тіло кредиту, 6000 гривень проценти та 1520 гривень комісії, всього 15520 гривень.

Відповідно до ч.1,п.3ч.2 ст.141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки стороною позивача був сплачений судовий збір у сумі 2422 гривень 40 копійок було задоволено частина позовних вимог яка складається 39520 гривень позовних вимог задоволено 15520 гривень (15520х100%):39520=39,27%, судовий збір 2422,40 гривень задоволено 39,27% (2422,40х39,27%):100%=951,30 гривень.

Відповідно до ч.1,ч.2,ч.3,ч.4.,ч.5,ч.6 ст.137 ЦПК України слід, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стосовно понесених витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача ОСОБА_3 був наданий договір укладений з відповідачкою ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» в особі голови об`єднання Драченка В.В. що діяв на підставі статуту, акт №1 надання послуг до Договору про надання правничої допомоги №297-07 від 28 жовтня 2024 року з визначенням дати, часу виконання робіт вартості послуги яка складає згідно договору 1000 гривень за час, витрачено 5 годин дорівнює 5000 гривень. З боку сторони позивача клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надходило. Як слід з правового висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року справа №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19. Слід, що витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі№ 301/1894/17.Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_3 не надав доказів, що вказані у договорі та в акті надання послуг до Договору про надання правничої допомоги №297-07 послуги були оплачені відповідачкою ОСОБА_1 з таких підстав в цій частині слід відмовити у задоволенні вимог представника відповідача ОСОБА_3 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2 ,4, 12, 13, 81, 89, 128, 141, 223, 229, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст.6, 205, 207, 526, 625, 626, 628, 638, 639, 1048,1050,1052,1054 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Солонинки Вікторії Олегівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) заборгованість за кредитним договором №4572178 від 11 листопада 2021 року в сумі 15520 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять) гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( адреса: 79018 місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, IBAN НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 951 гривень 31 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» ( адреса:79018, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, IBAN НОМЕР_2 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805).

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до київського апеляційного суду шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд Київської області.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2024 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов