Номер провадження: 22-ц/813/5017/24
Справа № 522/2092/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осипова Богдана Володимировича на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Домусчі Л.В., про передачу на розгляд до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

13.02.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі (справа № 522/2092/24).

В свою чергу, 21.02.2024 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2024 року було відкрито провадження у справі (справа № 522/2525/24).

13.03.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про об`єднання справ в одне провадження та направлення справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Клопотання в частині підсудності було обґрунтовано тим, що місце реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 , а тому вважає, що справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від суду від 01 квітня 2024 року зазначені справи були об`єднані в одне провадження та справі присвоєно номер № 522/2092/24 (т.2, а.с.187-188).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2024 року справу направлено за підсудністю на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області (т.2, а.с.177-178).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Осипов Б.В. ставить питання про скасування ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2024 року про передачу справи на розгляд до іншого суду та направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т.3, а.с.112-115).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 07.06.2024 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду передбачено п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про передачу справи на розгляд іншого суду, що передбачено п.9 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, а саме: 07.06.2024 року.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 08.04.2024 року (т.3, а.с.126), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.3, а.с.128-132).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду, з направленням справи до Приморського районного суду Одеської області для продовження розгляду, виходячи з наступних підстав.

Направляючи дану справу за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому дана справа підсудна Києво-Святошинському районному суду Київської області, тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідачки (т.2, а.с.177-178).

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 9 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України встановлено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Відповідно до ч. 6, 9, 10 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 448831 від 14.02.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , знята з реєстрації 03.02.2024 року.

Ухвалою суду від 16.02.2024 року позов ОСОБА_1 було залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

На виконання ухвали суду від 16.02.2024 року до суду 19.02.2024 року ОСОБА_1 було подано позовну заяву із зазначенням всіх відомих даних щодо адреси ОСОБА_2 , місця її роботи та засобів зв`язку, а саме: останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; останнє відоме місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 , місце роботи: слідче управління ГУНП в Одеській області (65058, м. Одеса, проспект Шевченка, 8 г) (т.2, а.с.68-78).

Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.02.2024 року позовна заява ОСОБА_2 також була залишена без руху (т.1, а.с.33-34).

На виконання даної ухвали суду, ОСОБА_2 було подано позовну заяву із зазначенням місцем реєстрації позивача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП, а також контактні телефони (т.1, а.с. 37).

Ухвалами суду від 26.02.2024 року провадження по справах за позовом ОСОБА_2 та за позовом ОСОБА_1 були відкриті та справи призначено до розгляду на 01.04.2024 року (т.1, а.с.48-49).

Таким чином, оскільки станом на час пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 до суду відповідачка не мала зареєстрованого місця проживання, суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 26.02.2024 року про відкриття провадження, вірно визначив підсудність у відповідності до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, а саме: за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.

В оскаржуваній ухвалі зазначено, що в процесі підготовчого засідання у зв`язку з вищевказаним клопотанням судом встановлено, що позивачка з 29.02.2024 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру № 519493 від 01.04.2024 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи до іншого суду, суд першої інстанції посилався на вимоги ч. 1 ст. 31 ЦПК України, та не врахував вимоги ч. 2 ст. 31 ЦПК України.

Разом з тим, на час подання позову та відкриття провадження по справі ОСОБА_2 не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Передбачені ч .2 ст. 31 ЦПК України обставини зміни місця реєстрації відповідача та виключна підсудність справи, в даному випадку не настали, а тому у суду не було підстав для передачі справи до іншого суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, станом на 22.04.2024 року ОСОБА_2 продовжує працювати в Приморському районі м. Одеси, а саме на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Одеській області і має спеціальне звання «капітан поліції» (т.3, а.с.136).

Більше того, як неповнолітня дитина сторін, про місце проживання якої ставиться у позовах, так і орган опіки і піклування за обома позовами, об`єднаними в одне провадження, також знаходиться в м. Одесі, а тому розгляд даної справи в Києво-Святошинському районному суду Київської області є не тільки незаконним, а і недоцільним.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про передачу даної справи на розгляд Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Згідно ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми процесуального права, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку, після відкриття провадження у справі, про направлення справи за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала суду постановлена не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати, а справу направити до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.

Крім того, оскільки зазначена справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, то у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 379, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Осипова Богдана Володимировича, задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2024 року про передачу справи на розгляд до іншого суду, скасувати, справу направити до Приморського районного суду м.Одеси для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М.Драгомерецький