Провадження № 2-о/127/456/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 жовтня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді - Антонюка В.В.,
за участі: секретаря судових засідань Бойчук Я.П.,
представника заявника - адвоката Тетеєвої-Родюк І.О.,
представника заінтересованої особи - адвоката Федчук С.М.,
представника заінтересованої особи - Бойко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька,-
ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька, яку мотивував тим, що для визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, а також для вирішення інших питань пов`язаних з реалізацією заявником своїх прав та виконання батьківських обов`язків, як до органу опіки та піклування, зокрема, так і до інших компетентних органів вимагається подання довідки про сплату аліментів батьком або інші документи, які вказують на ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, виникла необхідність встановлення факту утримання заявником своїх неповнолітніх дітей. Оскільки заявник і в подальшому має намір реалізувати свої права на належне спілкування та виховання дітей, а також з метою захисту прав та інтересів дітей, виникла потреба у встановленні факту утримання ним своїх дітей.
Крім того, встановлення даного факту необхідне у зв`язку з необхідністю подання заявником до територіального центру комплектування та соціальної підтримки комплекту документів, визначених постановою КМУвід 16.05.2024 року №560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» для отримання відстрочки від мобілізації.
Ухвалою суду від 01.07.2024 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового засідання.
30.09.2024 року представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Федчук С.М. подала заяву про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки має місце спір про право, а саме: як вбачається із заяви, встановлення факту перебування на утриманні заявника трьох неповнолітніх дітей йому необхідне для того, щоб в майбутньому мати змогу реалізувати свої права на належне спілкування та виховання дітей, а також з метою захисту прав та інтересів дітей. Однак, законодавством не передбачено встановлення юридичного факту з метою майбутніх та потенційно можливих ускладнень щодо соціальних прав. Крім того, заявником не зазначено в чому полягають порушення його особистих прав, які б підлягали захисту у судовому порядку в обраний ним спосіб, та необхідність, дійсну мету встановлення (підтвердження) судом факту, про який просить заявник. Також, з даної заяви вбачається, що встановлення факту у даній справі заявник пов`язує із вирішенням питання визначення порядку участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, а також вирішення інших питань, пов`язаних з реалізацією ним своїх прав та виконанням батьківських обов`язків. Крім того, встановлення даного факту необхідне заявнику у зв`язку з необхідністю подання ОСОБА_1 до ТЦК та СП комплекту документів, визначених постановою КМУ №560 "Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період" для отримання відстрочки від мобілізації.
В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Тетеєва-Родюк І.О. заперечила щодо задовлення заяви про залишення заяви про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька без розгляду. Підтримала заявлені вимоги ОСОБА_1 та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Федчук С.М. заяву про залишення заявлених ОСОБА_1 вимог про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька - без розгляду підтримала за обставин, викладених у заяві від 30.09.2024 року.
Представник заінтересованої особи Бойко М.П., в судовому засіданні також підтримала заяву ОСОБА_2 про залишення заявлених вимог без розгляду.
Вислухавши позиції представників сторін, вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до пункту 7 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.
Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; суттю спору є - суперечності, конфлікт, протиборство сторін; спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень представників сторін, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір з приводу утримання заявником трьох неповнолітніх дітей.
Враховуючи вище викладене, подана заява про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька не підлягає розгляду в окремому провадженні. У разі незгоди заінтересованої особи ОСОБА_2 підтвердити факт утримання заявником трьох неповнолітніх дітей, можуть бути оскаржені у встановленому законом порядку.
З огляду на викладене заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька, підлягає залишенню без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 260, 261, 293, 294 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні батька - залишити без розгляду.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 04.102024 р.
Суддя: