№ 2-з/183/102/24

У Х В А Л А
08 листопада 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Сороки О.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -
в с т а н о в и л а :
ОСОБА_1 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про розподіл спільного рухомого майна, шляхом присудження позивачу та стягнення грошової компенсації вартості частини рухомого майна з позивача.
Провадження по справі не відкрито.
Позивач звернулася до суду з заявою про забезпечення позову та просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження на автомобіль HUNDAI TUCSON УНІВЕРСАЛ-В 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , набутого в спільному шлюбі з ОСОБА_2 .
Заява про забезпечення позову подана в порядку ст.ст. 149, 150, 151,152 ЦПК України. В заяві позивач посилається на те, що під час спільного шлюбу сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, тому всі прибутки являлися спільним майном подружжя. 22.08.2022 на спільні кошти, сторони придбали автомобіль HUNDAI TUCSON УНІВЕРСАЛ-В 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , за договором купівлі-продажу, за 124 000 грн., який оформили на відповідача та користувалися ним разом, але в основному автомобілем користувалася позивач, як і користується зараз, але відповідач повідомив щоб автомобіль позивач йому повернула.
Таким чином, на думку позивача наразі існують обставини, які вказують на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, які можуть унеможливити захист її прав, свобод та інтересів без вжиття необхідних заходів.
Розглянувши вказану заяву, без виклику сторін та без технічної фіксації процесу, відповідно до ст. 153 ч. 1 ЦПК України, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Забезпечення позову необхідне у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Згідно з п. 2 ч.1ст. 150 ЦПК України - позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Пунктами 3, 4 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 встановлено, що згідно з п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.
З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову щодо заборони вчиняти певні дії, співвідносяться з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід забезпечення позову буде сприяти забезпеченню фактичного виконання судового рішення, у разі задоволення позову.
Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
У п. 6 Постанови ПВСУ № 9 від 22.12.2006 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.
Позивачем суду надано достатні відомості та докази, що можуть свідчити про можливі недобросовісні дії відповідача, а тому існує достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Суд приходить до переконання про можливість задоволення заяви позивача про забезпечення позову, оскільки вважає, що запропоновані нею види забезпечення позову є виправданими і співмірними із заявленими позивачем вимогами.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити повністю.
Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 про розподіл спільного рухомого майна, шляхом присудження позивачу та стягнення грошової компенсації вартості частини рухомого майна з позивача, шляхом: заборони відчуження на автомобіль HUNDAI TUCSON УНІВЕРСАЛ-В 2006 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , набутого в спільному шлюбі з ОСОБА_2 .
Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Сорока О.В.