У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , через представника - адвоката Голуб Світлану Анатоліївну, звернулася до Деснянського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить:

- встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка, 23 липня 2003 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , і де він був зареєстрований до дня смерті. Після смерті ОСОБА_2 заявниця продовжувала і продовжує жити в даній квартирі;

- встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу період часу з 10.11.2021 до ІНФОРМАЦІЯ_1. Також проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 19 грудня 2000 року до 23.07.2003 - реєстрація шлюбу.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, залишено без руху. Надано заявниці строк для усунення недоліків протягом двох днів з дня отримання ухвали.

20 вересня 2024 року представниця заявниці отримала вказану ухвалу наручно в приміщенні суду, що підтверджується відповідною розпискою.

22 вересня 2024 року заявницею направлено до суду клопотання про продовження пропущеного строку для усунення недоліків, яке мотивоване тим, що представниця заявниці перебуває на лікарняному по 25.09.2024.

25 вересня 2024 року від представниці заявниці надійшла заява про усунення недоліків, до якої також додано нову редакцію заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та клопотанням про продовження пропущеного строку для усунення недоліків.

У новій редакції заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу заявниця визначає заінтересованою особою Київську міську раду. Також заявниця вказує, що метою встановлення факту є підтвердження перебування у шлюбних відносинах для надання заяви нотаріусу на прийняття спадщини; визнання права на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо клопотання про продовження пропущеного строку для усунення недоліків

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом встановлено, що процесуальний строк для усунення недоліків заяви про встановлення юридичного факту не пропущено, тому клопотання про його продовження слід залишити без розгляду.

Щодо спору про право

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно із частиною першою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (частина друга статті 1277 ЦК України).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (ч. 1, 3 ст. 1277 ЦК України).

Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.

Так, Київська міська рада, яка наділена правом представляти інтереси територіальної громади міста та яка у новій редакції заяви про встановлення факту визначена, як заінтересована особа у справі, має свій інтерес щодо спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому факт, про встановлення якого просить заявник не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження.

Слід зауважити, що представниця заявниці у заяві про усунення недоліків зазначає, що загальне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у окремому провадженні, тому вона та ОСОБА_1 підтримують загальне позовне провадження.

З огляду на викладене, враховуючи мету встановлення факту, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу слід відмовити на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

Керуючись статтями 260, 261, 294, 315, 353 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Голуб Світлани Анатоліївни про продовження процесуального строку залишити без розгляду.

Відмовити у відкритті провадження у справі № 754/12327/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 03.10.2024.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак