Провадження № 2-п/357/21/24
У Х В А Л А

18 червня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Бондаренко О. В., за участю секретаря судового засідання Вангородській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

09.04.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», в якій просить скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024 у справі №357/12047/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Також, просить поновити пропущений строк на перегляд заочного рішення, оскільки він пропущений з поважних причин. Заяву обґрунтовує тим, що заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024 у справі № 357/12047/23 позов ТОВ «Споживчий центр», задоволено та стягнуто з нього на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.12.2021-100004564 від 26.12.2021 у розмірі 10380,00 грн та судовий збір у розмірі 2147,20 грн. Судом, при ухваленні вказаного рішення було встановлено, що 26.12.2021 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №21.12.2021-100004564, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов Договору та Заявки позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн, що підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 26.12.2021, строком на 42 дні, для використання позичальником на будь-які цілі, включаючи перекредитування, підприємницьку, незалежну професійну діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 05.02.2022, утворилась заборгованість у розмірі 10380,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн та по процентах в розмірі 4380 грн. При цьому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом обґрунтовуються лише витягами з реєстру боржників до вищезгаданих договорів факторингу та розрахунками заборгованості, у яких насправді розрахунок заборгованості за відсотками відсутній: є лише сума на певну дату (без її розрахунку), яка і є предметом позовних вимог. Всупереч положенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем не надано суду первинних документів, які фіксують факт здійснення господарських операцій між банком та мною, як відповідачем, у цій справі, з приводу не виконання яких (господарських операцій чи операції) позивач просить суд стягнути кредитну заборгованість з відповідача у цій справі. Крім цього, згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції. Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно із положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 17 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15-ц. НБУ дано роз`яснення стосовно перегляду умов кредитних договорів позичальників-військовослужбовців, а саме роз`яснено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації», який набрав чинності з 8 червня 2014 року, внесено доповнення до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких не підлягають нарахуванню штрафні санкції, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. На даний час і на час звернення позивача до суду вінє військовослужбовцем, що стверджується копією військового квитка, в якому знаходиться запис про те, що з 23.02.2022 мобілізований згідно Указу Президента України та довідкою командира військової частини НОМЕР_1 Таким чином, з дня оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014 в Україні настав особливий період, який не було скасовано на час подачі позову. Він, ОСОБА_1 , як військовослужбовець, перебуває на військовій службі, в силу положень пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», який набрав чинності з 08.06.2014, не має сплачувати штрафні санкції, пеню за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, проценти за користування кредитом з початку і до закінчення особливого періоду. Він, як військовослужбовець та учасник бойових дій, звільнений від сплати судового збору, а тому навіть у разі задоволення позовних вимог чи часткового їх задоволення судовий збір з не стягується. Натомість рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024 у справі № 357/12047/23 з нього стягнуто судовий збір. Зазначає, що в матеріалах справи міститься його заява від 08.01.2024 з відповідними доказами про те, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій про відкладення розгляду справи на іншу дату через проходження військової служби. Однак, суд достовірно маючи докази, що він є військовослужбовцем та учасником бойових дій прийняв рішення про стягнення з нього процентів за кредитом та судовий збір, а також не розглянув по суті подану ним заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. Отже, у суду були відсутніми правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з нього процентів за користування кредитами (зокрема у повному обсязі) та судового збору, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

26.04.2024 матеріали цивільної справи №357/12047/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, повернутися з Київського апеляційного суду, після розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 від 04.03.2024 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024, яка ухвалою Київського апеляційного суду від 20.03.2024 повернута апелянту.

27.05.2024, після усунення недоліків заяви, судом поновлено ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, прийнято до провадження заяву, про перегляд заочного рішення від 12.02.2024 та призначено розгляд заяви на 18.06.2024.

10.06.2024 представник позивача, за довіреністю у справі - ОСОБА_2 , подав до суду заперечення на заяву, в яких зазначив, що причину неявки в судове засідання відповідач пояснює тим, що відповідно до поданої ним заяви про відкладення судового засідання, в якій він стверджує, що є військовослужбовцем та у вищевказаній ним ж заяві прохав суд про відкладення судового засідання на іншу дату. Водночас, у заяві про перегляд заочного рішення ним вказується що дана заява не була прийнята судом до уваги під час розгляду справи, але дана інформація не відповідає дійсності адже 15.01.2024 судове засідання відкладено до 09:30 год. 12 лютого 2024 року. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, причину повторної неявки не зазначив , відзиву на позовну заяву не подав. Водночас щодо видачі кредитних коштів та належності розрахунку зазначає, що відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Згідно п.2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника. Факт видачі кредитних коштів підтверджується чеком про електронний переказ коштів від 26.12.2021, сформований платіжним сервісом АТ «ПриватБанк» і тільки після ідентифікації та верифікації ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 6000,00 грн. були перераховані на наданий ним рахунок. Надходження коштів від позичальника на виконання умов Договору та нарахування процентів кредитором відображається в розрахунку Товариства, що іменується карточною субконтрагента. В разі надходження коштів на виконання Договору зазначена інформація відображається в стовпчику розрахунку «Кредит» і, як вбачається з розрахунку, відповідачем тіло кредиту та проценти частково сплачувались , а саме 1 560,00 грн від 07.01.2022 та дана інформація була врахована під час формування довідки про заборгованість . При цьому слід зазначити, що дії відповідача із часткової сплати боргу у сумі 1 560,00 грн. 00 коп., що відбулось 07.01.2022, є підтвердженням існування такого боргу. ТОВ «Споживчий центр» надано суду детальний розрахунок, в якому відображено заборгованість за Кредитним договором № 21.12.2021-100004564 від 26.12.2021. Отже, Позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження виникнення правовідносин між сторонами правочину, належного виконання умов Договору позивачем та невиконання умов договору відповідачем, а судом повно та всебічно досліджено надані ТОВ «Споживчий центр» докази. Крім того, при ухваленні рішення судом повно та всебічно досліджено надані ТОВ «Споживчий центр» докази, а причини неявки у судове засідання та не подання відзиву не є поважними, заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.02.2024 скасуванню не підлягає. Тому, просить залишити заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області №357/12047/23 від 12.02.2024 без задоволення та проводити розгляд справи за відсутності представника позивача

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Також, відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, оглянувши матеріали заяви та матеріали цивільної справи №357/12047/23, при вирішенні заяви про перегляд заочного рішення виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2023 судом відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та 22.11.2023 судом постановлено ухвалу, про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.02.2024 заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №21.12.2021-100004564 від 26.12.2021 у розмірі 10380,00 грн та судові витрати (судовий збір) у розмірі 2147,20 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. визначено, що суд скасовує заочне рішення, якщо визнає, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається, зокрема, фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Так, з матеріалів справи (а.с. 59) вбачається, що згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та про судове засідання на 08.12.2023, 12.02.2024, шляхом направлення судових документів за вказаною адресою його реєстрації місця проживання (а.с. 66, 70, 81), які повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України № 127/2871/16-ц від 20.06.2018, зазначено, що повернута судова повістка з причини - «закінчення терміну зберігання», що не свідчить про відмову позивача від одержання повістки чи про його незнаходження за адресою, не є належними способами повідомлення позивача про розгляд справи, який в такому випадку відкладається.

Також, у Постанові Верховного Суду від 26.11.2020 №522/106/15-ц зроблено правовий висновок, що судові повістки про розгляд справи, призначений судом, ні позивач, ні її представник не отримували, що підтверджується поверненими до суду апеляційної інстанції повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою служби поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання», а розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод».

Водночас, 08.01.2024 відповідач - ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та просив відкласти судове засідання, у зв`язку з проходженням військової служби в Миколаївській області, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 71, 72-74,75-77) та не заперечується останнім.

Однак, відповідач зазначає, що наявні поважні причини його неявки в судові засідання, оскільки він з 18.04.2023 і на час звернення позивача до суду він є військовослужбовцем, що підтверджується копією військового квитка, в якому знаходиться запис про те, що з 23.08.2022 мобілізований до ЗСУ згідно Указу Президента України №574/2022 та з 24.04.2023 згідно довідки командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , а тому у зв`язку з проходженням військової служби та виконанням бойових завдань не зміг з`явитися в судові засідання, вчасно звернутися до адвоката з метою отримання кваліфікованої правової допомоги та подати відзив на позовну заяву, разом з запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову.

Крім того, суд враховує, що заочне рішення суду від 12.02.2024 не було вручену відповідачу особисто та повернулося до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 94).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, зазначені обставини є поважними причинами неявки відповідача в судове засідання, призначене на 08.12.2023, 15.01.2024 та 12.02.2024, а тому відповідач не був повідомлений про розгляд справи та не мав можливості подати до суду відзив на позовну заяву разом із запереченнями проти наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими він не погоджується із посиланням на відповідні докази.

Суд приймає до уваги міркування відповідача, викладені у заяві щодо доводів позивача та доданих до позову доказів, оскільки вони мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, виходячи з принципів цивільного судочинства, оцінивши повідомлені заявником обставини та враховуючи, що доводи, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 287-288, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення від 12.02.2024 по справі №357/12047/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити.

Скасувати заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 12.02.2024 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на17 липня 2024 року о 11 год. 30 хв.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://court.gov.ua/sud1003/.

Ухвала оскарженню окремо від рішення не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О. В. Бондаренко