ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2273/24
Провадження №2/477/1229/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сеніній В.О.,

розглянувши в порядку окремого позовного провадження у судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

05 вересня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, відповідно до якої позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частки до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання судовим рішенням законної сили до досягнення повноліття сина ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги обгрунтував тим, що судовим наказом з нього стягнені аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказав, що з нього також стягуються аліменти на утримання другого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , які рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2024 року було зменшено з 1/ 4 на 1/ 6 частки від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначив, що на теперішній час його життя змінилося, що є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина ОСОБА_4 , у зв`язку з чим просив суд зменшити розмір аліментів з 1 /4 до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 16 вересня 2024 року у справі відкрите провадження, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 вересня 2024 року позивач направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки не повідомила, відзиву не подала.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального та відеозаписуючого технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України), під час вирішення будь - яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя. достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до змісту статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 перебував у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , у якому народився їх син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.12).

20 грудня 2022 року вказаний шлюб розірвано рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області (а.с.15-17).

Судовим наказом Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , відповідача у справі, стягнено аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.13-14).

Позивач ОСОБА_3 також є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.19).

Судовим наказом Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2023 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 липня 2023 року і до повноліття дитини (а.с.20-21).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2024 року розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшено з 1 /4 частини всіх видів доходів щомісячно до 1 /6 частини всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішення набрало законної сили 25 квітня 2024 року (а.с.22-25).

Таким чином, станом на день звернення позивача 05 вересня 2024 року з позовом про зменшення розміру аліментів, з нього судовими рішеннями стягнено аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, та на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/ 6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, законодавством передбачено підстави для зміни розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

З зазначеного слідує, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних підстав.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач ОСОБА_3 в обгрунтування позовної вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що на теперішній час його життя змінилося, а також змінилися обставини, які дають йому законне та моральне право звернутися з вказаним позовом до суду.

При цьому, позивач жодних обставин вказаних змін у його житті, які могли би бути підставами для зменшення розміру аліментів, у позовній заяві не навів, а також, всупереч обов`язку, передбаченому статтею 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі не надав.

Суд зазначає, що саме на позивача покладено обов`язок доводити обставини змін його матеріального становища, сімейного стану, здоров`я, тощо, що виникли вже після винесення судового рішення про стягнення аліментів та можуть слугувати підставою для зменшення їх розміру.

Позивач вказує, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 березня 2024 року розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшено з 1 /4 частини всіх видів доходів щомісячно до 1 /6 частини.

Разом з тим, вказана обставина не є підставою для зменшення розміру аліментів на утримання його другої дитини.

Як уже зазначалось, підставою для зменшення розміру аліментів є неможливість позивача сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі у зв`язку з погіршенням його матеріального стану, стану здоров`я, змінами сімейного стану, тощо, або ж покращенням матеріального стану стягувача аліментів.

Натомість, позивач, звертаючись з позовом до суду, не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, а також не надав доказів на їх підтвердження, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Суддя Л.М.Семенова