Провадження№ 2-с/521/129/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у визнанні судового наказу таким, що не підлягає виконанню

11 листопада 2024 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Ганошенко С.А., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Чумаченка С.О., про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2024 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ у справі № 521/15838/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття.

31 жовтня 2024 представник заявника ОСОБА_1 адвокат Чумаченко С.О., звернувся до суду із заявою про визнання вищевказаного судового наказу, що не підлягає виконанню.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, обрано головуючого суддю Ганошенка С.А., який отримав справу до провадження 06.11.2024 року, у зв`язку з чим, виникла необхідність витребувати з канцелярії суду цивільну справу наказного провадження № 521/15838/24.

Вказана справу було отримана суддею для розгляду 07.11.2024 року.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Заява обґрунтована тим, що вказана у судовому наказі сума заборгованості заявником не визнається, зокрема вона виникла поза межами строків позовної давності, про застосування якої заявник заявлятиме в разі розгляду спору по суті в порядку позовного провадження, та на виконання пункту 5 частини 2 статті 170 ЦПК України заявник заявляє про повну необґрунтованість вимог стягувача, у зв`язку з чим просить скасувати судового наказ.

Згідно ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Разом з тим, докази, надані заявником, разом із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не спростовують вказані підстави, оскільки випадки оплати потреб дитини, які надані, не створюють обставин щодо відсутності у батька обов`язку на утримання своєї дитини та відбулися до видання виконавчого документу.

Розгляд Малиновським районним судом м. Одеси інших проваджень, що стосуються сімейних обставин заявника, не є підставою для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню. Але разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що хоча його вимоги і є передчасними, ця обставина не позбавляє його права звернутися до суду з такими в майбутньому.

Згідно з ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Встановивши, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що відповідно до статей 12, 81 ЦПК України було його процесуальним обов`язком, з урахуванням наявності судового рішення, яке є виконавчим документом та підлягає примусовому виконанню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 127, 170, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У визнанні судового наказу по справі № 521/15838/24, виданий 30 вересня 2024 року Малиновським районним судом м. Одеси за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття, таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО