Справа № 720/2726/24
Провадження № 2/720/855/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Факащук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2024 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що відповідач є батьком їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на її утриманні. На даний час відповідач не приймає участь у вихованні дітей та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дітей в розмірі 2500 гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи ухвалив розгляд справи провести з повідомленням сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направивши на адресу суду заяву в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач подав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на те що на даний час у нього відсутній постійний заробіток, оскільки його здоров`я погіршилося та фізично він працювати не може та він неспроможний сплачувати витребувану позивачем суму аліментів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивача, що сторонами не оспорюється.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку та має на утриманні ще одну малолітню дитину, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За вказаних обставин, приймаючи до уваги, що сторони проживають окремо та діти перебувають на утриманні позивача, відповідач як батько також зобов`язаний приймати участь в утриманні своїх малолітніхї дітей нарівні із матір`ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своїх дітей.

Істотних обставин, які могли б унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків належним чином немає, оскільки відповідач є працездатним і не має інших осіб, які перебували б на його утриманні.

Зазначене дає можливість відповідачу повною мірою та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов`язання, а саме сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ним повноліття.

В той же час, враховуючи, що відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивача про те, що відповідач має можливість сплатити аліменти на дітей саме в розмірі 2500 гривень щомісяця на кожну дитину.

Крім цього, стороною позивача не доведено достатність заробітку (доходу) відповідача щодо сплати ним мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину в сумі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та судом не встановлено наявність у відповідача витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких ним не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

При визначенні суми аліментів, суд приймає до уваги, що відповідач є працездатною особою, однак не має постійного заробітку.

З огляду на викладене, а також того, що батьки зобов`язані приймати участь в утриманні своїх дітей, забезпечити дітям виховання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати, вік дітей, керуючись принципом виваженості, справедливості та розумності, з метою захисту прав та інтересів дитини, суд вважає за необхідне присудити до сплати відповідачу аліменти на кожну дитину в твердій грошовій сумі щомісяця в розмірі 2000 гривень.

Слід зазначити, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований та рекомендований розмір аліментів визначений ч. 2 ст. 182 СК України, з чого слідує, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, встановлюється законом, а не судовим рішенням, що повністю узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові ВСУ від 12 вересня 2018 року по справі № 459/2181/17.

Тому, при визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі, в судовому рішенні не має бути зазначено про його мінімальний розмір, який визначений ч. 2 ст. 182 СК України.

Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дітей, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 13 вересня 2024 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді судового збору.

На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 81, 137, 141, 206, 259, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі щомісяця на кожну дитину в розмірі 2000 (двох тисяч) гривень, починаючи з 13 вересня 2024 року до їх повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 968 гривень 96 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.