Номер провадження 2/676/2317/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У К Р А Ї Н И .

15 жовтня 2024 року. м. Кам"янець- Подільський

Кам`янець- Подільський міськрайонний суд Хмельницької області.

в складі : головуючої судді - Семенюк В.В.

за участю секретаря судового засідання - Сенчишеної Р.М.

справа № 676/5287/24,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 20.08.2024 року відкрито провадження у справі та її призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

У підготовчому судовому засіданні суд з`ясував відношення сторін до позову. Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання позову ОСОБА_1 .

Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивачка, обгрунтовуючи позовні вимоги, вказує, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004 року її брат ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який він отримав у спадок від їхньогодіда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що у зв`язку із відсутністю в неї житла та реєстрації місця проживання, станом на травень 2004 року, в неї була угода з ОСОБА_2 , що вона проживатиме в будинку за

АДРЕСА_1 на протязі півтора року, тобто на протязі періоду, який йому був необхідний для оформлення документів для виїзду в США, у зв`язку із чим він після оформлення документів, які необхідні для виїзду за кордон, мав провести продаж житлового будинку, так як йому необхідіні були ще кошти і, відповідно ,вона мала до грудня 2005 року звільнити будинок та знятися з реєстрації і як їй відомо, ОСОБА_2 навіть надав довіреність своєму близькому другу ОСОБА_4 для продажу будинку. В неї не було можливості придбати цей будинок, так як не було коштів, які гостро потребував на той час ОСОБА_2 . Їй було відомо зі слів ОСОБА_4 , що покупець сплатив йому завдаток за будинок, але в той же час, ні ОСОБА_2 , як і ніхто інший, ні довірена особа, ні новий власник, не вимагали від неї звільнити будинок в грудні 2005 року та пізніше, тому вона продовжувала проживати у будинку, сплачувати послуги, доглядати за будинком.

В січні 2006 року ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання в США і вже від нього їй стало відомо, що у нього відсутній зв`язок з довіреною особою ОСОБА_4 , що отримав лише завдаток на його користь від покупця, але і покупець і довірена особа виїхали за кордон і йому невідомо, чи переоформлений будинок на іншу особу, чи передана решта коштів від покупця на користь продавця. В травні 2008 року ОСОБА_2 повідомив її, що строк довіреності, яку він надавав ОСОБА_4 , вже сплив і що його особисто не цікавить доля будинку, якщо навіть було підписано договір купівлі-продажу з покупцем, оскільки тоді новий власник може вимагати від неї звільнити будинок. Тоді ж, вона звернулась в БТІ і їй повідомили, що інформація про зміну власника відсутня, так само, як і відсутня ця інформація в сільській раді.

Але вже після спливу строку давності ніхто не витребовував в неї будинок, не вимагав його звільнити, тому вона фактично тривалий період понад десять років, безперервно, добросовісно, відкрито володіє нерухомим майном, розуміючи, що має право на набуття права власності на вищевказане нерухоме майно за набувальною давністю.

ОСОБА_2 залишився проживати в США, починаючи з 2006 року по теперешній час. Вона продовжує проживати у будинку за вищевказаною адресою, сплачує комунальні послуги та проводить ремонти в будинку, як капітальні, так і поточні, доглядає присадибну ділянку. В 2004 році їй було предано документи родичами довіреної особи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на вищезазначений житловий будинок.

Позивачка вважає, що оскільки вона добросовісно заволоділа чужим майном і на законних підставах продовжує відкрито, безперервно ним володіти протягом десяти років, вона набуває право власності на це майно, просить суд , визнати за нею право власності на будинок за набувальною давністю.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась та звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов своєї довірительки підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, з позовом своєї сестри ОСОБА_1 ознайомлений та повністю його визнає.

Суд розглядає справу у відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів справи.

Фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, встановив наступне.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1484, ОСОБА_2 , рідний брат позивачки, є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 , який він отримав у спадок від, їхнього з позивачкою діда, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на травень 2004 року позивачка поселилась у спадковому будинку свого брата, оскільки в неї була угода з ОСОБА_2 , що вона проживатиме в цьому будинку на протязі півтора року, тобто на протязі такого періоду, який йому був необхідний для оформлення документів для виїзду в США, а за цей період відповідач мав продати цей будинок іншим особам, оскільки у позивачки не було коштів для покупки спадкового будинку, а брату необхідні були кошти для виїзду за кордон, у зв`язку із чим відповідач надав довіреність своєму близькому другу ОСОБА_4 для продажу будинку. Позивачці було відомо, що зі слів ОСОБА_4 , покупець сплатив останньому завдаток за будинок, який той завдаток передав власнику будинку, але в той же час, ні ОСОБА_2 , як і ніхто інший, ні довірена особа, ні покупець, не вимагали від неї звільнити будинок в грудні 2005 року так і пізніше, тому позивачка продовжувала проживати у будинку, сплачувати послуги, доглядати за будинком.

З січня 2006 року ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання в США і вже від нього позивачці стало відомо про те, що у нього відсутній зв`язок з довіреною особою ОСОБА_4 , що він отримав лише завдаток на його користь від покупця, але і покупець і довірена особа виїхали за кордон і йому невідомо, чи переоформлений будинок на іншу особу, чи передана решта коштів від покупця на користь продавця. В травні 2008 року ОСОБА_2 повідомив позивачку про те, що строк довіреності, яку він надавав ОСОБА_4 , вже сплив і що його особисто не цікавить доля будинку, якщо навіть було підписано договір купівлі-продажу з новим покупцем, оскільки тоді новий власник може вимагати від неї звільнити будинок. Тоді ж, позивачка звернулась в БТІ і їй повідомили, що інформація про зміну власника відсутня, так само, як і відсутня ця інформація в сільській раді.

Встановлено, що після спливу строку , майже 20 років , ніхто не витребовував в позивачки будинок, не вимагав його звільнити, тому позивачка фактично тривалий період понад десять років, безперервно, добросовісно, відкрито володіє нерухомим майном, сплачує комунальні послуги та проводить ремонти в будинку, як капітальні, так і поточні, доглядає присадибну ділянку та користується будинковолодінням, як своїм власним майном. Крім того, в 2004 році позивачці було предано документи родичами довіреної особи, які підтверджують право власності ОСОБА_2 на вищезазначений житловий будинок. Вказане підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1484, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.07.2004 року за № 4102825, Довідкою Гуменецької сільської ради за № 0610-10-433 від 22.07.2024 року, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , Довідкою Гуменецької сільської ради за № 06.10-10-431 від 22.07.2024 року, що ОСОБА_2 , який зареєстрований і являється власником домоволодіння в АДРЕСА_1 з 2006 року за місцем реєстрації по даний час не проживає, будинком не користується, зі слів сусідів проживає за межами країни з 2006 року по даний час, в будинку проживає його рідна сестра з 2004 року по даний час, яка здійснює догляд за будівлями, проводить поточний ремонт будівель, сплачує комунальні платежі та доглядає присадибну ділянку, відповідно до Акту обстеження проживання № 78 від 22.07.2024 року, Технічним паспортом від 09.03.1988 року, закордонним паспортом ОСОБА_2 , а також визнання позову самим відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Крім того, за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Виходячи зі змісту ст.344 ЦК України та п. 9 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є ( частина друга статті 344 ЦК).

Відповідно доп.13 постанови№5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 відкрито та безперервно володіє та користується будинком АДРЕСА_1 , власником якого є її рідний брат ОСОБА_2 , який у 2006 році виїхав на постійне місце проживання в США, і яка продовжує проживати в цьому будинку по даний час, більше десяти років, що підтверджується доказами, які знайшли своє підтвердження у суді, тому, за вказаних обставин, позов підлягає задоволенню..

На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» та керуючись ст.ст.10,60,88,208,209,212-215, 263-265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_1 , зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та який зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер : НОМЕР_2 , на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2004 року.

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 днів з дня його проголошення

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення.

Дата складення повного судового рішення - 25 жовтня 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду : Семенюк В.В.