БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1289/24
Провадження № 2/497/544/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2024р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , стверджуючи, що він, позивач, є спадкоємцем за заповітом, але пропустив строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки про існування заповіту він не знав, знайшов його випадково в речах спадкодавиці, коли прибирав її хату, а при зверненні до нотаріуса дізнався, що пропустив строк прийняття спадщини, і тому приватний нотаріус постановою відмовив йому у нотаріальному оформленні факту прийняття вказаної спадщини у зв`язку з пропуском шестимісячного строку, встановленого чинним законодавством для звернення до нотаріуса з заявою. Строк він, позивач, вважає пропущеним з поважної причини, тому змушений звернутися до суду з даним позовом для захисту свого права на спадкування.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, про що надали суду відповідні заяви, при чому відповідач визнає вимоги позову.

Вивчивши вимоги позову, дослідивши надані суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- 29.04.2004р. померла гр. ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 01.05.2004р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №24, а.с.8), після її смерті відкрилася спадщина;

- згідно заповіту від 13.04.2004р., за р.№181, - спадкодавець ОСОБА_2 заповідала все своє майно позивачу ОСОБА_1 (а.с.9);

- згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД№0072838 від 22.05.1997 - спадкодавцю ОСОБА_2 належить право на земельну частку (пай) розміром 3,204 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП "Василівка" (а.с.10);

- довідками Василівської сільської ради Болградського району Одеської області від 22.03.2024 за №175, №176 та від 07.05.2024р. за №291 підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_2 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - сама (а.с.11-12,14);

- згідно акту опитування свідків від 17.05.2024р. - свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджують, що спадкодавець ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - є одинокою бездітною жінкою, її племінник ОСОБА_5 - батько позивача ОСОБА_1 - постійно піклувався нею, допомагав по господарству, здійснював догляд за нею, та поховав її . У лютому 2024р. позивач ОСОБА_1 та його сусіди сумісно прибирали у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - що належав покійній ОСОБА_2 , де випадково, середі речей спадкодавиці, було знайдено її заповіт на ім`я позивача ОСОБА_1 (а.с.15);

- постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвої В.Б. №261/02-31р. від 05.04.2024р. - позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку, встановленого законом для звернення з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини (а.с.16);

- згідно відповіді, що була надана суду на ухвалу про витребування доказів нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б., за вих.№539/01.16 від 24.07.2024р. - спадкова справа щодо майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, спадкоємці з заявою про прийняття спадщини не з`являлися;

- представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - надав суду заяви, згідно яких він вимоги позивачки визнають в повному обсязі.

Оскільки відповідач не надав суду заперечень щодо предмету позову, суду не надано відомостей, з яких би вбачалося, що визнання вимог позову порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, - суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Позивач фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки не відмовлявся від неї, за положеннями ст.1268ч.5 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від часу прийняття, але строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чинним законодавством встановлений у 6 місяців, який позивач пропустив, проте, у даному випадку, суд визнає, що - з поважної причини - через його необізнаність про існування заповіту, про який, як він стверджує у позові, він дізналася лише нещодавно.

Оскільки позивач пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважної причини і ніхто не заперечує цього факту, інших спадкоємців майна спадкодавця, що звернулися з відповідною заявою до нотаріуса - судом не встановлено, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обгрунтованими.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців), оложеннями ст.ст.1220,1268ч.5 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, і, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

Крім того, щодо судової практики, - судом з`ясовано, що Постановою від 21.09.2020р. КЦС ВС у справі №130/2517/18 (провадження №61-14962св19) зазначив наступне.

"Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачеві, оскільки останній є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказував, що він не мав права на спадщину за законом у першу чергу, не знав про існування вищевказаного заповіту, тому не звертався до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до ст.63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд у своїх рішеннях керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19)".

Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вищевказаною постановою наголосив, що на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини; а також, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини враховується свобода заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Матеріали даної справи не містять відомостей того, що позивач був сповіщений нотаріусом про наявність заповіту на його ім`я, а також, що позивачу було роз`яснено, що, незважаючи на наявність заповіту, він все одно має звернутися з відповідною заявою до нотаріуса. У зв`язку з зазначеним, спадкове майно, яке було позивачу заповідано спадкодавцем, - позивач прийняла фактично у спадщину але, оскільки він з відповідною заявою до нотаріуса не звертався, що підтверджується відсутністю спадкової справи, набуття ним права на спадщину відбулося з моменту смерті спадкодавці.

Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Тобто, воля спадкодавця й є свободою заповіту та фундаментальним принципом спадкового права.

Оскільки позивач стверджує, що йому не було відомо про заповіт і дізнався про наявність свого права на отримання у спадщину майна за заповітом після випадкового відшукання заповіту, - що підтверджують свідки, і, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, пропустила шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою, - є поважною причиною, а тому суд дійшов висновку, що позивач не втратила право на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку що, враховуючи відсутність відомостей стосовно наявності інших претендентів на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, вимоги позову про надання додаткового строку для прийняття спадщини є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки, фактично прийнявши спадщину та не відмовившись від неї, - не вчинив обов`язкових дій щодо подачі заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття з поважних причин.

Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку щодо поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, через що є обгрунтовані підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавці ОСОБА_2 .

Керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.1-5,9-13,15,16,20,316-319,321,328,392, 1216-1218,1220-1223,1225,1233-1236,1247,1268,1270,1272,1296 ЦК України,ст.ст.1,2,12, 13,76-84, 89, 95, 247ч.2, 258-259, 263-266 , 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області про надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), додатковий строк три місяці для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області з дотриманням вимог ст.356 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 08.11.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова