Справа № 237/3774/24
Провадження № 2-о/237/94/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Приходько В.А.,

за участі присяжних Шовкопляс О.В., Балуєвої О.В.

секретаря судового засідання Жданової А.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мар`їнська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування своєї заяви вказує, що він є сином ОСОБА_2 , 1959 року народження, що підтверджується наданим свідоцтвом про народження. Разом з матір`ю він проживає в АДРЕСА_1 . І хоч він і зареєстрований за іншою адресою, але як мати дуже сильно захворіла і почала потребувати стороннього догляду, а точніше саме його догляду, то він прийшов до материного будинку на постійне місце проживання. Вказує, що його мама ОСОБА_2 , хвора на цукровий діабет 2 типу, тяжка течія. Трофічні виразки правої стопи лівої гомілки. Оклюзія артерій правої ноги зі стенозом до 80%, лівої ноги до 60%. Порушення функції ходи.

Відповідно до висновку лікарської консультативної комісії мати заявника ОСОБА_2 є хронічно невиліковною хворою, яка не може самостійно пересуватись, самообслуговуватись та потребує постійного стороннього догляду. Крім того, ОСОБА_2 страждає атеросклерозом, церебральним атеросклерозом, вона дуже страждає від болі у суглобах, у м`язах. Заявник з матір`ю залишилися вдвох і проживають разом вже досить тривалий час, тому доглядає матір він - здійснює догляд, піклування, лікування.

Заявник вказує, що в останні роки дуже важко його мама переносить цукровий діабет, стала зовсім неспроможна до самостійного життя, до самостійного самообслуговування, вона майже втратила зір, не може самостійно пересуватись, відчуває постійні болі, скаржиться на нестерпні болі в суглобах, в ногах.

Крім всього зазначеного, заявника почав турбувати психічний стан його матері. Так, дуже тривалий час його мати перебуває у депресивному стані, нічого не хоче, не хоче за собою доглядати, відмовляється від дотримання елементарних правил гігієни, з великими зусиллями заявник її годує, вона постійно плаче, часом дуже голосно. Почала висловлювати наміри піти з життя неприроднім шляхом. Заявника це дуже налякало. Він прийняв усі засоби безпеки, але все одно дуже боїться за неї, боїться залишати її одну навіть на нетривалий час, коли йому необхідно виконувати свої обов`язки по дому, по господарству.

В теперішній час під час збройної агресії та наближення лінії фронту, він разом з матір`ю вимушений був евакуюватися з селища Єлизаветівка до міста Курахове, але він не може залишитися також і в місті Курахове, оскільки воно також є під загрозою захоплення, але з хворою матір`ю йому дуже важко переїхати у безпечне місце, оскільки транспортувати її необхідно на велику відстань, а вона не здатна взагалі керувати своїми діями. Внаслідок стійкого психічного розладу мама заявника не усвідомлює значення своїх дій, вона не розуміє, що відбувається і де вона знаходиться, вона лякається іншої побутової обстановки, намагається постійно встати, щоб йти додому, декілька разів падала з ліжка, знову лякалась цього. Заявник терпляче ставиться до цього і пояснює, чому вони не вдома, чому в чужій квартирі, чому не можуть зараз повернутися в свій будинок, але вона не розуміє взагалі про що йде мова, не розуміє, що її син хоче перевезти її в безпечне місце. Щоб вивезти матір в безпечне місце та належним чином її влаштувати, йому необхідно встановити над нею опіку, оскільки за своїм як фізичним так і психічним станом вона взагалі неспроможна розуміти свої дії та керувати ними.

За таких обставин заявник вимушений звернутися до суду та просить призначити його опікуном над своєю хворою матір`ю, оскільки іншого виходу в нього немає, щоб супроводжувати її в безпечне місце та влаштувати її належним чином в іншому місті та продовжувати доглядати за нею.

Заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися в судове засідання, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч. 2 ст.197 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із таких підстав.

Так, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого Єлизаветівською сільською радою Мар`їнського району 17 травня 1980 року, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки ЛКК №135, ОСОБА_2 за станом здоров`я є хронічно невиліковною хворою, яка не може самостійно пересуватись, обслуговуватись, потребує постійного стороннього догляду, має встановлений лікарською комісією Центру первинної медичної допомоги Курахівської міської ради постійний діагноз цукровий діабет 2 типу, тяжка течія. Трофічні виразки правої стопи лівої гомілки. Оклюзія артерій правої ноги зі стенозом до 80%, лівої ноги до 60%. Порушення функції ходи.

Відповідно до пенсійного посвідчення ОСОБА_2 є пенсіонеркою і отримує пенсію за віком.

Також були досліджені надані заявником медичні документи його матері, медичні висновки та записи амбулаторної карти, які надавалися ним на підтвердження чисельних звернень матері до лікарів з приводу стану її здоров`я.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення опіки урегульовано ст. ст. 60, 63 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст.55 Цивільного Кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" визначено, що обмеження життєдіяльності - це помірно виражена, виражена або значно виражена втрата особою внаслідок захворювання, травми (її наслідків) або вроджених вад здатності до самообслуговування пересування, орієнтації, контролю своєї поведінки, спілкування, навчання, виконання трудової діяльності нарівні з іншими громадянами.

Постійний сторонній догляд вид догляду, яким забезпечуються інваліди із вираженими порушеннями в організмі, зумовленими професійними та загальними захворюваннями, травмами, що призводять до значного обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги або нагляду інших осіб, неспроможні до самообслуговування ( не можуть самостійно приймати їжу, забезпечувати гігієнічні потреби, потребують допомоги на прогулянках).

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і, за поданням органу опіки та піклування, призначає їй опікуна.

Ухвалюючи рішення від 24 жовтня 1979 року у справі Винтерверп (Winterwerp) проти Нідерландів Європейський Суд виходив із того, що у справах осіб, що страждають психічним розладом, національні суди володіють певною свободою розсуду, наприклад, вони можуть застосовувати процесуальні заходи для забезпечення належного відправлення правосуддя, захисту здоров`я відповідної особи тощо, які, проте, не повинні зачіпати саму сутність права особи на справедливий судовий розгляд.

Заявник зазначає, що його мати страждає на психічний розлад та не може усвідомлювати своїх дій. Він побоюється, що мати може заподіяти шкоду як собі, так і іншим особам та їх майну та готовий взяти відповідальність за її дії.

Досліджені докази свідчать про можливість призначення заявника її опікуном.

Керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 55, 60, 63 ЦК України, ст. ст. 236-241 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мар`їнська міська військово-цивільна адміністрація Покровського району Донецької області, про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - задовольнити.

Визнати недієздатною ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в с. Єлизаветівка Мар`їнського району Донецької області строком на 2 роки.

Встановити над ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку строком на 2 роки та призначити над нею одноособовим опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 роки.

Допустити негайне виконання рішення для запобігання загрози життю та здоров`ю учасників процесу у період дії воєнного стану.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.А. Приходько