ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/564/24
провадження № 2-о/691/41/24
УХВАЛА

11 червня 2024 року м. Городище

Суддя Городищенського районного суду Черкаської області Подорога Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він самостійно виховує і утримує неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 27.05.2024 вище зазначена заява була залишена без руху, оскільки заявник ОСОБА_1 звертаючись до суду з указаною заявою, не обґрунтував ким не визнається факт його самостійного виховання та утримання дитини, та не зазначив з якою метою він просить установити вказаний факт. Також не обґрунтував причини неможливості одержання таких документів у відповідних державних органах, та не додав до заяви доказів того, що він звертався до відповідних органів із указаного питання, але йому було в цьому відмовлено

07.06.2024 на адресу суду заявник ОСОБА_1 подав заяву, в якій, посилаючись на Постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 357/7533/22, указав, що аналіз наведених цивільних процесуальних норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

У виниклих правовідносинах, спір про право відсутній, оскільки ухвалою Золотоніського райсуду від 02.08.2018 затверджено мирову угоду між батьками щодо визначення місця проживання дитини, а саме, ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 і метою звернення до суду із заявою про встановлення факту є забезпечення немайнових прав неповнолітньої дитини.

Ознайомившись із поданою заявою про усунення недоліків, вважаю, що заявником не виправлено недоліки, що зазначені в ухвалі суду від 27.05.2024.

Зокрема заявником так і залишилося необґрунтованим, ким не визнається/заперечується самостійне виховання та утримання заявником неповнолітнього сина та не надано докази звернення до відповідних органів за одержання документа, що посвідчує даний факт та відмову в цьому.

При цьому варто зазначити і те, що суд не здійснює розгляд справи про встановлення будь-якого факту, а лише тих, що породжують юридичні наслідки. А тому, при зверненні до суду в порядку окремого провадження, заявник має обґрунтувати в поданій заяві з якою метою встановлюється даний факт і які саме правові наслідки він породжує.

Зазначення заявником мети встановлення даного факту забезпечення немайнових прав неповнолітньої дитини, суд вважає формальною відпискою, без належного обґрунтування.

Крім того не зазначення заявником мети встановлення юридичного факту позбавляє суд можливості визначити коло заінтересованих осіб, які мають залучатися до розгляду справи, висловити свою думку щодо суті зави про встановлення факту та скористатися іншими правами, що визначені ч. 8 ст. 49 ЦПК України.

На підставі викладеного суд установив, що заявник, при зверненні до суду, не дотримався вимог щодо змісту заяви та в подальшому не виконав вимоги ухвали суду від 27.05.2024 про залишення заяви без руху.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 КК України, якщо позивач/заявник, відповідно до ухвали суду про залишення заяви без руху, у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 ЦПК України, заява вважатиметься поданою в день первісного його подання до суду. Якщо позивач/заявник не усунув недоліки заяви у строк встановлений судом, заява вважатиметься неподаною і повертається позивачу/заявнику.

А тому вважаю, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, вказану заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою, яка має відповідати вимогам ст. 175, 177, 318 ЦПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованих осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів, з дня отримання її копії.

Суддя Л. В. Подорога