КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Музичко Русланою Василівною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 034,32 грн, з яких: 21 999,70 грн - сума заборгованості за основним боргом, 64 034,62 грн - сума заборгованості за відсотками.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 24.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 117534961.

23.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого та реєстру боржників № 161 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 117534961.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Оскільки відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, тому товариство звернулось до суду за захистом порушеного права (а.с. 1-4зв.)

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.10.2023 позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором за № 117534961 від 24.08.2021 у розмірі 86 034,32 та судовий збір в розмірі 2 684,00 грн., а всього разом 88 718 (вісімдесят вісім тисяч сімсот вісімнадцять),32 грн (а.с. 35-37).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що наданими доказами позивачем не доведено отримання/видача кредитних коштів за договором кредитної лінії; відсутні докази наявності та розміру заборгованості, а надані позивачем докази щодо набуття права вимоги не підтверджують факт наявності у відповідача заборгованості; відсутні докази на підтвердження обставин правонаступництва за договором кредитної лінії.

07.03.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» подано відзив на апеляційну скаргу, де зазначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, тобто, є оригіналом такого документа. Кредитний договір є укладеним з моменту його підписання, а не з моменту передачі грошей, тобто, з моменту досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов такого договору. Оскільки даний кредитний договір у судовому порядку розірваний не був, тому зазначений правочин підтверджує факт отримання кредитних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України судом апеляційної інстанції проводиться розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 117534961 у формі електронного документу з використанням електронного підпису (а.с. 5-9).

Банк зобов`язання за договором виконав, що підтверджується платіжними дорученнями від 24.08.2021 на суму 2 000,00 грн, від 26.08.2021 на суму 2 500,00 грн, від 29.08.2021 на суму 3 000,00 грн, від 12.09.2021 на суму 14 500,00 грн.

Зі свого боку, відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань.

23.11.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого та реєстру боржників №161 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 117534961.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 10-11, 12).

Згідно Реєстру боржників від 20.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 06.03.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 86 034,32 грн (а.с.12).

Частиною 1 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому, боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування.

Згідно пунктів 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі;

електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частин 1, 3, 8, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно п. 1.1 договору кредитної лінії № 117534961 від 24.08.2021 за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, у розмірі кредитного ліміту на суму 22 000,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

У пункті 1.5 кредитного договору визначено, що загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії договору.

Пунктом 1.7 договору встановлено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів (далі - Дисконтний період) від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 23.09.2021.

Відповідно до п. 1.9 договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

1.9.1 виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою у розмірі 182,50 процентів річних, що становить 0,50 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним;

1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 604,61 процентів річних, що становить 1,66 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

1.9.3 якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Згідно п. 4.2 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7 договору.

Пунктом 4.4 закріплено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

З наведеного вбачається, що між сторонами було укладено договір, з умовами яких погодився відповідач, засвідчивши це електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що у відповідності ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Кредитну суму отримано відповідачем чотирма траншами, що підтверджується платіжними дорученнями від 24.08.2021 на суму 2 000,00 грн, від 26.08.2021 на суму 2 500,00 грн, від 29.08.2021 на суму 3 000,00 грн та від 12.09.2021 на суму 14 500,00 грн.

Строк дії кредиту згідно п. 1.7 договору становить 30 днів з дати отримання кредиту позичальником, а саме з 24.08.2021 до 23.09.2021.

Згідно розрахунку заборгованості, відсотки у розмірі 0,50 нараховувались за кожен день, починаючи з дати отримання повної суми кредитних коштів (12.09.2021) і до закінчення Дисконтного періоду (23.09.2021). Надалі відсоток нараховувався у розмірі 1,66 (365,20 грн) до 27.10.2021, після чого було застосовано розмір відсотків 1,98, з 28.10.2021 до 20.01.2022.

Таким чином, загальний розмір відсотків, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 24.08.2021 по 20.01.2022 становить 64 034,62 грн.

З огляду на те, що матеріалами справи підтверджено зарахування на картку відповідача кредитних коштів, а також, за відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження оскарження укладеного кредитного договору, та відсутніх доказів на спростування утвореної заборгованості, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.

Посилання апелянта на недоведеність отримання/видачі кредитних коштів спростовується наданими зазначеними вище платіжними дорученнями.

Також, необґрунтованими є доводи апелянта щодо наданого розрахунку заборгованості та його неналежності, оскільки ним не подано будь-якого іншого контррозрахунку.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність переходу права вимоги за кредитним договором № 117534961 від 24.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», то суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 117534961 від 24.08.2021.

У даному випадку правочин, який є доказом переходу права вимоги до ТОВ «ФК«ЄАПБ» за кредитним договором № 117534961 від 24.08.2021 є договір факторингу № 20102022 від 20.10.2022, відповідно до умов, якого первісний кредитор ТОВ «Таліон плюс» гарантує дійсність відступленої права вимоги.

При цьому, не будучи у ТОВ «Таліон плюс» правої вимоги за кредитним договором № 117534961 від 24.08.2021, не було б предмету договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022, тобто, ТОВ «Таліон плюс» укладаючи договір факторингу з ТОВ «ФК«ЄАПБ» гарантував дійсність відступленої права вимоги, що узгоджується з умовами договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022.

Таким чином доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.

Понесені заявником судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають (ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Музичко Русланою Василівною, залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді