Справа № 669/408/24
Провадження № 2/669/182/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Давидюка О.І.,

з участю: секретаря судового засідання Артемчук К.В.,

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Казмірчук М.М. (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Сторожука Ю.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 послалася на те, що вона є власником вищевказаного житла та присадибної земельної ділянки і в її будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , з яким вона ніколи не перебувала в офіційному шлюбі, не являються родичами один для одного, відповідач для неї зовсім стороння людина.

Крім того, позивачка зазначила, що після початку антитерористичної операції відповідач звернувся до неї з проханням реєстрації його місця проживання (мала здогадку, що це було потрібно, щоб уникати працівників військкомату) і вона погодилася зареєструвати його у своєму будинковолодінні. При цьому, попередила відповідача, що при потребі він має знятися з реєстрації, однак на даний час останній добровільно не бажає зніматися з реєстрації, тому звернулася за захистом своїх прав до суду.

Представник позивачки адвокат Казмірчук М.М. в судовому засіданні позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала повністю, пояснила, що її довірителька на даний час має важке захворювання, в шлюбі з відповідачем ніколи не перебувала, він для неї стороння особа, який лише фактично зареєстрований в її житловому будинку, а тому просила позов задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Сторожук Ю.В. в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили в задоволенні позову відмовити.

Крім того, відповідач пояснив, що довгий період до 2013 року він та позивачка проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в Миколаївській області, а в 2013 році придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , де за вказаною адресою він зареєструвався в 2014 році та спільно проживали, разом вели підсобне господарство до 2019 року. Зазначив, що в 2019 році жінка (позивачка) його покинула та виїхала із житлового будинку, а саме, на його думку, за кордон. Проте, він продовжував проживати та на даний час проживає у вказаному будинковолодінні, де обробляє присадибну земельну ділянку та утримує підсобне господарство, а саме: ВРХ, коня, птицю та різноманітний сільськогосподарський реманент, оплачує усі рахунки, які приходять на ім`я позивачки за послуги газопостачання, водопостачання та електроенергії. Крім того, зазначив, що не має іншого житла, в якому міг би проживати, так як більше 10 років постійно проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 і ніколи не відмовлявся від проживання у вказаному будинковолодінні та за цей час не залишав його.

Вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями від 19 листопада 2013 року (нотаріальний реєстровий № 1518), договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19 листопада 2013 року нотаріальний (реєстровий № 1520), а також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 листопада 2013 року індексний № 13054451 та індексний № 13054812.

З виписки, яка надана позивачкою до позовної заяви, адресної довідки виконавчого комітету Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 21 травня 2024 року № 804, яка надана на запит суду, довідки виконавчого комітету Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 05 липня 2024 року № 3906 та Акту про встановлення факту проживання за місцем реєстрації в житловому будинку від 17 липня 2024 року, які додані представником відповідача до відзиву на позов, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований в належному позивачці житловому будинку АДРЕСА_1 та за даною адресою постійно проживає з 28 серпня 2014 року по теперішній час.

Із змісту пояснень односельців відповідача ОСОБА_3 , 1960 року народження, та ОСОБА_4 , 1956 року народження, які взяті судом до уваги як письмові докази, слідує, що відповідач ОСОБА_2 з 2011 року постійно проживав в АДРЕСА_1 , де здійснював догляд за житловим будинком і господарськими будівлями, обробляв присадибну земельну ділянку.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 16 вересня 2024 року № 395002280 відомості про наявність у відповідача ОСОБА_2 будь-якого нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності відсутні.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В свою ж чергу, позивачка не надала суду доказів того, що відповідач без поважних причин не проживав в належному їй житловому будинку АДРЕСА_1 більше одного року.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що відповідач не втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , а відтак позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 391, ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст. ст. 72, 156 ЖК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Дата складення повного судового рішення 07 листопада 2024 року.

Суддя Олександр ДАВИДЮК