Справа № 523/4068/24
Провадження №4-с/523/47/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 7, в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 про скасування рішення державного виконавця, особа, дії якої оскаржуються : Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), стягувач: ПАТ «УкрСиббанк», -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , зі скаргою в якій просив :

-скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича про стягнення виконавчого збору ВП № 45827440 від 12.04.2023 року;

-скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Трифонова Олександра Юрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 71561535 від 12.04.2023 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 45827440 від 12.04.2023 року.

Скарга мотивована тим, що на примусовому виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження ВП № 45827440 з виконання виконавчого листа № 1527/16645/12 Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2014 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 .. РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ПАТ«УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 10.10.2007 року в сумі 947 845,91 грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн.

За вказаним провадженням боржником є ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , стягувачем с ПАТ «УкрСиббанк».

Стягувачем на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) подано заяву про повернення виконавчого документа стягувачу без подальшого примусового виконання у зв`язку з чим, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Потім державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71561535 від 12.04.2023 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 45827440 від 12.04.2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .. РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави виконавчого збору у розмірі 93 261,30 грн.

Крім того, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Андрієм Олександровичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 71821065 від 16.05.2023 року з примусового виконання виконавчого листа № 1527/16645/12 Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2014 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 10.12.2007 року в сумі 947845,91 гривень, що складається з: - заборгованість за кредитом - 570126,46 грн.; - заборгованість за відсотками за користування кредитом 314676.50 грн.: - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 27805,57 грн.: - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 35237,38 грн. Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати: судовий збір у розмірі 3219 грн. 00 коп., тобто по 1609 грн. 50 коп. (Залишок заборгованості за виконавчим документом складає: 930913 (Дев`ятсот тридцять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень. 20 копійок).

За виконавчим провадженням боржником є ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_1 , а стягувачем є АТ «УкрСиббанк».

Крім цього в межах виконавчого провадження Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим Андрієм Олександровичем у порядку статті 31 Закону України « про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця у розмірі 93091,32 грн. ( ВП № 71821065 від 16.05.2023 року).

Відтак, стягнення виконавчого збору та основної винагороди приватного виконавця прийняті під час примусового виконання одного виконавчого листа № 1527/16645/12 Суворовського районного суду м. Одеси від 26.05.2014 року.

За своєю правовою природою виконавчий збір та винагорода приватного виконавця є фактично однією і тією ж санкцію по відношенню до боржника.

Посилаючись на те, що на теперішній час існує подвійне стягнення з боржника виконавчого збору або винагороди приватного виконавця, що є повністю незаконним, скаржник звернувся до суду з вказаною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Главацький Ю.А. підтримав скаргу та просив її задовольнити.

В судове засідання представник особи, дії якої оскаржуються Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши скаржника, суд дійшов до наступних висновків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 14 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 квітня 2024 року, повернуто стягувану на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»» виконавчий лист №1527/16645/12 виданий Суворовським районним судом м. Одеси 26 травня 2014 року, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 .. РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь ПАТ«УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № від 10.10.2007 року в сумі 947 845,91 грн., та витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 219,00 грн. ( а.с.58)

Того ж дня, 12 квітня 2023 року головним державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 .. РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави виконавчого збору № 45827440 у розмірі 93 261,30 грн. ( а.с.57)

Постановою головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження №71561535 з виконання постанови № 45827440 від 12.04.2024 року, про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави виконавчого збору у розмірі 93 261,30 грн.) (а.с.59)

При примусовому виконанні виконавчого листа № 1527/16645/12 виданого 26 травня 2014 року Суворовським районним судом міста Одеси, приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим А.О. 16 травня 2023 року винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 93 091,32 грн. ( а.с.14)

Постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди є виконавчими документами (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 12 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження припиняється зокрема: якщо стягував подав письмову заяву про припинення виконавчого провадження.

Припинення виконавчого провадження з підстав передбачених ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», не позбавляє права стягувача повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Кодексу.

Так, судом достовірно встановлено, що виконавчий лист № 1527/16645/12 виданий 26 травня 2014 року Суворовським районним судом міста Одеси був повторно пред`явлений стягувачем у травні 2023 року до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області.

Аналіз положень Закону України "Про виконавче провадження" свідчить про те, що приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, зазначених у статті 3 цього Закону, яке розпочинає, зокрема, за заявою стягувача. У разі виконання рішень приватним виконавцем виконавчий збір не стягується. Натомість за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода.

Водночас аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження", які регулюють діяльність приватних виконавців, і статті 31 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" указує на те, що основна винагорода - це винагорода приватного виконавця за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19.

Закон України "Про виконавче провадження" містить прогалину у правовому регулюванні процедури стягнення з боржників виконавчого збору і основної винагороди за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Так, з одного боку, Закон не визначає порядку, умов чи підстав для припинення стягнення виконавчого збору з боржників у випадку подальшого пред`явлення стягувачами виконавчого документа до виконання приватним виконавцям.

Натомість з іншого боку, норми законодавства, що стосуються умов і підстав стягнення винагороди приватними виконавцями, не містять приписів, які б обмежували їхні права на отримання винагороди за вчинення виконавчих дій у разі, коли виконавчий лист попередньо перебував на виконанні в державного виконавця.

Вирішення цієї проблеми зачіпає конвенційні та конституційні права особи, її інтереси, а також стосується забезпечення верховенства права під час здійснення виконавчого провадження.

Так, виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду і завершальною стадією судового провадження. Виконавче провадження, серед іншого, здійснюється з дотриманням такої засади як справедливість.

Стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод.

Своєю чергою, ця ситуація здатна підважити засади виконавчого провадження й атакувати такі стрижневі елементи верховенства права як правова визначеність і поважання людських прав.

Іншим аспектом цієї проблеми є балансування прав та інтересів учасників виконавчого провадження.

Так, указана проблема за колом осіб, головним чином, стосується прав та інтересів державних виконавців, приватних виконавців і боржників. Однак з-поміж інших учасників виконавчого провадження саме боржники перебувають у найбільш уразливому становищі, позаяк у зв`язку з неповнотою законодавчого регулювання зобов`язані платити двічі за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Суд зауважує, що питання про справедливість подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документу, полягає у тому, що несправедливим є не стягнення виконавчого збору чи основної винагороди як таких, а саме їхнє стягнення одночасно. Тобто у ракурсі поставленого питання справедливим є стягнення лише однієї з указаних сум.

Розв`язуючи це питання, Суд зазначає, що виконавче законодавство не ставить право приватного виконавця на отримання основної винагороди у залежність від тієї обставини, що на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби перебуває постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Зрештою це право залежить від того чи виконане рішення в повному або частковому обсязі внаслідок дій приватного виконавця.

На противагу цьому, виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Так, частиною восьмою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що "під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає".

Так, стаття містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець.

Логічний і цільовий способи уяснення частини восьмої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац).

Указана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагород. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Дослідивши надані докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення скарги, оскільки у даному випадку державний виконавець повернув виконавчий лист за заявою стягувача і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, що призвело до подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцю за виконання одного й того ж виконавчого документа та накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника скаржника по справі.

На підставі ст. 12, 68, 70, 82, Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447,449 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про скасування рішення державного виконавця, особа, дії якої оскаржуються : Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), стягувач: ПАТ «УкрСиббанк» -задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Тріфонова Олександра Юрійовича про стягнення виконавчого збору ВП № 45827440 від 12.04.2023 року.

Скасувати постанову головного державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Трифонова Олександра Юрійовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 71561535 від 12.04.2023 року з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору № 45827440 від 12.04.2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 07.10.2024 року.

Суддя