К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 жовтня 2024 року місто Київ

справа № 760/19229/24

провадження № 22-ц/824/16374/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва у складі судді Українець В.В. від 2 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог заяви

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про визнання його дружини ОСОБА_2 безвісно відсутньою з 1 вересня 2023 року з метою самостійного виховання та утримання дитини.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 2 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою передано на розгляд Вінницькому міському суду Вінницької області.

Ухвала суду мотивована тим, що згідно статті 305 ЦПК України заява повинна розглядатися за зареєстрованим місцем проживання заявника (місто Вінниця), оскільки останнім відомим місцем проживання особи, місцеперебування якої невідоме, є Норвегія, відомостей про наявність у такої особи нерухомого майна та його місцезнаходження не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду, а справу направити для продовження розгляду до Солом`янського районного суду міста Києва.

Скаржник зазначає, що у тексті заяви ним було зазначено, що адресою його проживання є квартира АДРЕСА_1 / квартира АДРЕСА_2 . Вказані квартири належать на праві власності його дружині ОСОБА_2 , що підтверджується відповідними доказами. Крім того, заявник працює заступником керівника апарату Північного апеляційного господарського суду (місто Київ), що також виключає можливість його проживання у місті Вінниці.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1 статті 1 глави 1 Розділу І ЦПК України).

Територіальна юрисдикція (підсудність) врегульована § 3 глави 2 Розділу І ЦПК України.

Вказаний параграф містить норми, які визначають підсудність справ, розгляд яких відбувається у позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 293 глави 1 Розділу ІV ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею

особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3частини 1 статті 293 ЦПК України).

Підсудність заяв про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою встановлена статтею 305 ЦПК України.

Так, відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

На відміну від загального правила територіальної підсудності, яке визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування особи, норма статті 305 ЦПК України щодо підсудності розгляду заяв про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою не містить вказівки про "зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування".

Отже, для вирішення питання підсудності справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, місце проживання заявника необхідно визначати з урахуванням відповідних положень Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з тим, місце фактичного проживання заявник скрізь зазначає: АДРЕСА_1 , що територіально віднесено до Солом`янського району міста Києва.

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що ОСОБА_1 працює заступником керівника апарату Північного апеляційного господарського суду (місто Київ, вулиця Шолуденка, 1А), що виключає можливість фактичного проживання заявника у місті Вінниця.

Крім того, у заяві ОСОБА_1 вказував, що його дружині на праві власності належить нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 ; квартира АДРЕСА_2 , що також знаходиться у Солом`янському районі міста Києва. Ця обставина підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією витягу про державну реєстрацію прав КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Солом`янському районному суду міста Києва.

Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 2 вересня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: