П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Київ

Справа № 378/815/23

Провадження: № 22-ц/824/6847/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гуртовенка Р. В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» ( далі по тексту позивач) звернулося до суду із вказанимпозовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №6-1 від 05.01.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_2 , відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн, строком на 25 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «Приват Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був підписаний 05.01.2021 року о 21:37:46 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора 130852 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені відповідачу 05.01.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «КБ «Приват Банк». 01.07.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 6-1 від 05.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто». Відповідач зобов`язання за договором не виконав, а тому, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань має заборгованість станом на 12.10.2023 року у загальному розмірі: 22790 грн, яка складається з: 4000грн - заборгованість за кредитом; 1990 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору за ставкою 1,99 % за кожен день користування кредитом за період з 05.01.2021 року по 30.01.2021 року (включно); 16800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5% від суми несвоєчасно повернутого кредиту (грошових коштів) за кожний день прострочення за період з 31.01.2021 року по 30.05.2021 року (включно) відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати.

Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за договором №6-1 від 05.01.2021 року у розмірі 22790 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 9000грн. судових витрат на правничу допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ріальто» 2684 грн судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що ОСОБА_2 дійсно не заперечує факт отримання ним коштів 05.01.2021 року у розмірі 4 000 грн, проте, зазначає, що є помилковим твердження позивача та висновок суду про те, що на дані правовідносини не відносяться до споживчого кредитування, а отже, відповідно до ЗУ «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки за мікрокредитом не може перевищувати розмір подвійної суми, одержаної боржником, та не може бути збільшена за домовленістю сторін. Зазначив, що на даний час, він, ОСОБА_2 , здійснює захист України від російської агресії, а тому, йому, відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції та пеня в період здійснення зазначених заходів не нараховуються. Окрім того, вважає, що стягнута сума судом першої інстанції на відшкодування витрат, понесених на правову допомогу, є неспівмірною, враховуючи, що її розмір більше суми заборгованості. На підставі викладеного, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 4 000 грн.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 22 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на апеляційну скаргу. Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6-1 від 05.01.2021 року, відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 25 днів, шляхом переказу на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приват Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а. с. 12-13).

Кредитний договір підписано 05.01.2021 року шляхом введення одноразового ідентифікатора 130852 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.com.ua та/або https://monetka.ua/. Кредитні кошти відправлені відповідачу 05.01.2021 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «Приват Банк»», що підтверджується чеком (а.с. 14).

ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

01.07.2021р. між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто» укладено договір відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого, право вимоги за договором №6-1 від 05.01.2021 року перейшло до ТОВ «ФК «Ріальто» (а.с. 37-38, 39).

Станом на 12.10.2023 року заборгованість становить 22790 гривень, яка складається: 4000 грн. - заборгованість за кредитом; 1990 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. кредитного договору; 16800 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3. кредитного договору (а.с. 15)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тому з нього підлягає стягненню розмір отриманих кредитних коштів, а також передбачені договором проценти.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Так, відповідач визнає та не оспорює той факт, що він, 05.01.2021 року уклав з ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» договір № 6-01 та отримав грошову позику у розмірі 4 000 грн.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 основної сумизаборгованості за вказаним кредитним договором.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із визначеним судом розміром процентів за користування кредитом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з пунктами 1.1. - 1.4. умов договору, товариство надає позичальникові грошові кошти (кредит) в розмірі 4 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в пункті 1.3 цього договору.

Процентна ставка за користування кредитом - 1,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в пункті 1.2 цього договору.

Строк надання кредиту та строк дії договору становить 25 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі- Правила), які розміщені на сайті monetka.ua.

Відповідно пункту 2.4.1. договору позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує плату за користування кредитом за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

У п.п. 5.2-5.2.2, позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання.

Згідно п. 4.14 Правил, впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані % по кредиту (до закінчення терміну договору), при цьому, продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отримання кредиту, та діє з дати сплати нарахованих %. Також, для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів.

Встановлено, що строк дії договору від 05.01.2021 року сторонами визначений у 25 днів, якщо позичальник не виявить наміру пролонгувати даний договір (п. 1.3 договору).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення позичальником ОСОБА_2 таких дій, які обумовлені в п. 4.14 Правил, отже, договір кредиту від 05.01.2021 року не був пролонгований та закінчив свою дію 30.01.2021 року.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_2 процентів за кредитом у розмірі 16 800 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, після спливу строку кредитування (30.01.2021 року), є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Вимог про стягнення відсотків згідно статті 625 ЦК України позивачем в даному позові заявлено не було.

Слід відмітити, що пункт 3.3. договору чітко передбачає нарахування відсотків за підвищеною ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору.

Отже, позовні вимоги про стягнення відсотків у розмірі 16 800 грн, нарахованих відповідно до п. 3.3. кредитного договору за ставкою 3,5 % за період з 31.01.2021 по 30.05.2021, є необґрунтованими та такими , що не підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції невірно встановив фактичні обставини у справі, неправильно застосував норми матеріального права, та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про стягнення відсотків у розмірі 16 800 грн за період з 31.01.2021 по 30.05.2021, що нараховані позивачем після закінчення строку кредитування.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що розмір процентів за кредитом, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язаньпідлягає зменшеню з 18 790 грн до 1990 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про те, що дані правовідносини регулюються нормами Закону України «Про споживче кредитування» з огляду на наступне.

Так, відповідно до Закону України № 891-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо споживчого кредитування і формування та обігу кредитних історій» 15 вересня 2020 року, у Законі України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2; 2019 р., № 44, ст. 278) у статті 3: після частини третьої доповнити новою частиною такого змісту: "4. До кредитів за договорами, загальний розмір кредиту за якими не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору, застосовуються вимоги цього Закону, крім частин другої - сьомої, абзацу другого частини десятої та частини дванадцятої статті 9, частини шостої статті 14, статті 19 та частини другої статті 21 цього Закону".

Відповідно до п.9 ч.3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», інформація, що надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань із сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також про право кредитодавця та/або нового кредитора залучати до врегулювання простроченої заборгованості колекторську компанію.

Відповідно до п.1.1 договору кредиту товариство надає позичальникові грошові кошти в розмірі 4000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше строку, визначеного в п.1.3 цього договору. Кредит надається не на споживчі цілі.

Відповідно до п.1.3. договору кредиту, строк надання кредиту та строк дії договору становить 25 днів, але в будь-якому випадку строк користування грошовими коштами, наданими у кредит не може становити менше трьох календарних днів.

Отже, оскільки, умовами кредитного договору укладеного між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та відповідачем №6-1 від 05.01.2021, передбачена відповідальність за невиконання умов договору (не повернення у встановлений термін кредиту), та визначена процента ставка яка підлягає нарахуванню у разі неналежного виконання відповідачем умов договору, а також в самому договорі вказано, що це не споживчий договір, тому колегія суддів вважає доводи відповідача про те, що укладений договір є споживчим недоречними.

Колегія суддів також не приймає доводи відповідача про те, що він, як військовослужбовець, згідно п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, з огляду на таке.

Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їхнього призову, які під час дії особливого періоду брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами й організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як убачається з довідки, долученої відповідачем до апеляційної скарги, він дійсно в період з 26.07.2023 по 30.09.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Поряд з цим, кредитний договір укладено 05.01.2021 року, в той час, коли ОСОБА_2 не перебував на військовій службі, відповідно, дія вищевказаного Закону не може поширюватись на цей період, оскільки кредитний договір був укладений до вступу відповідача на військову службу.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач не нараховує проценти за період в той час, коли відповідач перебував на військовій службі. Тобто, період нарахування процентів не виходить за межі 2021 року.

Перевіряючи висновки суду щодо заявлених вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінансова інновація» про стягнення з відповідача на свою користь витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» та адвокатом Руденком К.В., акт приймання-передачі наданих послуг № 138 до договору № 02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, платіжною інструкцією №704 від 28.07.2023, довіреність від 15.03.2023, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 41-42, 43, 44, 45-47, 48).

Відповідно до умов зазначеного договору сторони погодили, що виконавець, який має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 918 від 23.10.2018 року, зобов`язується надати замовнику наступні юридичні послуги: роз`яснення чинного законодавства, складання проектів процесуальних документів, складання листів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання письмових та усних консультацій, представництво інтересів замовника у органах державної влади та місцевого самоврядування, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх в порядку, в строки та на умовах, визначених цим договором. (п. 1.1).

Відповідно до п. 3.1 вказаного договору плата за надання послуг виконавцем за цим договором, якщо інше не погоджено сторонами в письмовій формі, визначаєтьс,я виходячи з обсягу часу, необхідного для надання замовнику послуг та погодженого сторонами в рамках завдання (замовлення).

Відповідно до п. 4.1 договору замовник вважається таким, що отримав послуги, а виконавець таким, що надав послуги після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Акт складається виконавцем у двох екземплярах та надається на підписання замовнику не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів, після завершення надання послуг.

07 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Ріальто» було підписано акт приймання- передачі наданих послуг № 138 до договору № 02/06/2022-ФІ про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року відповідно до якого, серед інших послуг у інших справах, виконавець надав, а замовник прийняв наступні послуги:

підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 за договором №6-1 від 05.01.2021 року - 8 000 грн;

складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_4 ОСОБА_2 за договором №6-1 від 05.01.2021 року, вартість наданої послуги- 1 000 грн.

28 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було здійснено оплату послуг адвоката Руденка Костянтина Васильовича на підставі договору № 02/06/2022-ФІ про надання юридичних послуг від 02 червня 2022 року у загальному розмірі 180 000 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 704. За надану правничу допомогу у даній справі витрати складають суму 9 000 грн.

Стягуючи з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 9 000 грн, суд першої інстанції посилався на те, що позивачем надано докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн, а тому з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 9000 грн.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на наступне.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалі справи вбачається, що 01 червня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінанс Інновація» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_3 було укладено договір про надання юридичних послуг № 02/06/2022 від 02.06.2022.

01.07.2021року між ТОВ «ФК«Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «Ріальто», укладено договір відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М від 01.07.2021 року, відповідно до умов якого, первісний кредитор "ФК "Фінанс Інновація" в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор ТОВ "ФК "Ріальто" приймає права грошової вимоги первісного кредитора за кредитним договором, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язань та інших платежів, право за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в акті прийому- передачі прав та додаткових договорах до договору.

Відповідно до витягу з акту приймання- передачі прав № 1 від 01.07.2021 року до договору відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М було передано право вимоги за кредитним договором №6-1 від 05.01.2021 року, укладеним з ОСОБА_2 , на суму заборгованості 22790 грн, яка складається: 4000 грн - заборгованість за кредитом; 1990 грн - заборгованість за нарахованими процентами відповідно; 16800 грн заборгованість за нарахованими процентами. Даних про те, що первісним кредитором було передано новому кредитору і право вимоги по витратам на правову допомогу акт приймання-передачі не містить.

З огляду на вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Ріальто» витрат на правничу допомогу, понесених первісним кредитором ТОВ «ФК «Фінанс іновація» в сумі 9000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" відсотків в суді першої інстанції підлягає зміні, шляхом зменшення розміру процентів за кредитом, які підлягають до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" з 18 790 грн до 1990 грн. Рішення Ставищенського районного суду Київської області в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким у стягненні витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 9000 грн слід відмовити.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що результатом апеляційного перегляду є зміна рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків у розмірі 18 790 грн, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (26%), рішення суду першої інстанції підлягає зміні і в частині розподілу судових витрат шляхом зменшення розміру витрат судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача, з 2684 грн до 697,84 грн.

Разом з тим, у зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених вимог (74%), з позивача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2979,24 грн.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.10 ст.141 ЦПК України здійснити взаєморозрахунок та покласти на позивача обов`язок відшкодувати відповідачу різницю судового збору у розмірі 2 281, 40 грн (2979,24 грн - 697,84грн).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто" стягнення відсотків змінити.

Зменшити розмір відсотків, який підлягає стягненню ОСОБА_2 за договором позики №6-1 від 05.01.2021 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», з 18 790 грн до 1990 грн.

Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Відмовити у стягненні з відповідача ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанцї у розмірі 9 000 грн.

В решті рішення Ставищенського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріальто"() на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2 281 (дві тисячі двісті вісімдесят одну) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура