Справа № 357/8377/18
Провадження № 6/357/260/24
У Х В А Л А

про заміну сторони виконавчого провадження

10 червня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Дубановська І. Д.

за участю секретаря судового засідання Миронюка О.В.,

розглянувши в м. Біла Церква заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», про заміну сторони виконавчого провадження, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, установив таке.

Суть клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою.

У заяві ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» зазначало, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованість за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року, в розмірі 7782,73 доларів США та 3049,30 грн судового збору.

23 травня 2019 року на підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист.

Цей виконавчий лист двічі пред`являвся для примусового виконання. Спочатку до відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква та Білоцерківському районі, а потім до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Рибчинського О.В. В обох випадках він повертався стягувачу, у першому - на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, в другому - на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 114/2-60 від 28 квітня 2023 року, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року перейшло до АТ «ОКСІ БАНК».

Згідно з Договором відступлення прав вимоги № 114/2-60-1 від 28 квітня 2023 року, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

У зв`язку з цим, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» вважало, що усі права кредитора за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року належать йому, оскільки відбулось матеріальне правонаступництво.

Отже, посилаючись на положення ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просило: замінити стягувача з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на нього.

Процедура розгляду.

Для розгляду заяви ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» призначалося судове засідання.

Учасники справи у визначений дату, час та місце до суду не з`явилися.

У заяві представник ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» просив розглядати заяву за його відсутності.

Також до суду надійшла заява, де первісний стягувач АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» просило проводити розгляд за його відсутності.

Своєю чергою, боржник ОСОБА_1 , про дату, час та місце розгляду повідомлялася належним чином, причини її неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, за викладених обставин, на підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України, суд розглядав заяву ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», за відсутності учасників справи.

Установлені судом обставини, з посиланням на докази.

Судом установлено, що між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/26/535 від 31 січня 2008 року.

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року, заборгованість за кредитним договором 014/26/535 від 31 січня 2008 року стягнута із ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у розмірі 7782,73 доларів США.

Для примусового виконання вказаного рішення виданий виконавчий лист від 23 травня 2019 року.

Відповідно до відміток державного виконавця про виконання рішення (постанови) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначеннями причин повернення, у вказаному виконавчому листі, він двічі повертався стягувачу. У першому випадку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, у другому - на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Своєю чергою, відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 114/2-60 від 28 квітня 2023 року, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року перейшло до АТ «ОКСІ БАНК».

Згідно з Договором відступлення прав вимоги № 114/2-60-1 від 28 квітня 2023 року, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Положення закону, якими керувався суд та мотиви, з яких суд дійшов висновків постановляючи ухвалу.

Згідно із ст. 126-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

Згідно з ч. 1 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Системний аналіз ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України свідчить, що суд може замінити сторону виконавчого провадження, її правонаступником, незалежно від того чи відкрите виконавче провадження чи ні.

Отже, заміна сторони у виконавчому провадженні можлива, після набрання рішенням законної сили, незалежно від того чи відкрите виконавче провадження чи ні.

Відповідно до практики Верховного Суду, заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі.

За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва (пункти 126-130 постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, у справі № 2-2763/10).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 10-2 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Отже, якщо строк пред`явлення виконавчих документів до виконання спливає в період дії воєнного стану в Україні, то він переривається та встановлюється з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/22, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Він неодноразово продовжувався, востаннє, згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 06 лютого 2023 року № 271/2024, продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Останній затверджений Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 8 травня 2024 року № 3684-IX.

Судом установлено, що виконавчий лист, який виданий для примусового виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором 014/26/535 від 31 січня 2008 року із ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у розмірі 7782,73 доларів США, міг бути пред`явлений для виконання до 22 травня 2022 року.

Отже, строк пред`явлення до виконання вище вказаного виконавчого листа перервався.

Відповідно до відміток державного виконавця про виконання рішення (постанови) або повернення виконавчого листа стягувачу із зазначеннями причин повернення цього виконавчого листа, він двічі повертався стягувачу. У першому випадку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, у другому - на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

За таких обставин, враховуючи, що виконавче провадження, про примусове стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 014/26/535 від 31 січня 2008 року, не закінчувалось, а повернення виконавчого листа не перешкоджає його повторному пред`явленню для виконання протягом установленого законом строку, суд дійшов висновку про наявність підстав для процесуального правонаступництва ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Разом з тим, процесуальне правонаступництво невід`ємно пов`язане з матеріальним.

У зв`язку із цим, заміна стягувача можлива лише у випадку, коли відбулося матеріальне правонаступництво.

Однією з підстав матеріального правонаступництва є передбачене в п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як установлено судом, з ОСОБА_1 за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2019 року, стягнута заборгованість за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року.

Право вимоги за останніми перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», що підтверджується Договором відступлення прав вимоги № 114/2-60-1 від 28 квітня 2023 року та Договором відступлення прав вимоги № 114/2-60 від 28 квітня 2023 року.

Отже, новим кредитором за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року є ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Отож, зважаючи на те, що до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитором за кредитним договором № 014/26/535 від 31 січня 2008 року, суд дійшов висновку, що наявні умови, передбачені ст. 442 ЦПК України, для заміни стягувача з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

За цих підстав, суд заяву ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» задовольняє.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», про заміну сторони виконавчого провадження, - задовольнити.

Замінити стягувача Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», у виконавчому провадженні про виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 березня 2018 року, в цивільній справі цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної в порядку визначеному ст. 261 ЦПК України.

Ухвала складена та підписана 10 червня 2024 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська