____________________________________________________________________________________
Справа № 947/4795/24
Провадження № 2/947/2169/24
Київський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді Гниличенко М.В.
при секретарі Тіщенко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, суд -
05.02.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на її користь заборгованість за договором позики від 01.09.2019 року у розмірі 600000,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що 01.09.2019 року ОСОБА_1 передала у борг відповідачу ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 500000,00 гривень та між ними було укладено договір позики у вигляді розписки. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язався повернути 500000,00 гривень та 100000,00 гривень відсотків в строк до 01.09.2022 року, що відповідачем ОСОБА_2 у зазначений строк не було виконано.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2024 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.
Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 28.02.2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по м.Одесі та Одеській області не зареєстрована./а.с.6/.
Також, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру станом на 07.10.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрованою по Україні не значиться.
Позов заявлено на підставі ч.9 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування.
Відповідно до боргової розписки від 01.09.2019 року, яка є в матеріалах справи вбачається, що останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 зазначено нею АДРЕСА_1 ., що територіально відноситься до Київського району м.Одеси.
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 28.02.2024 року прийнято до розгляду та відкрито позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Розгляд цивільної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст. 274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.
Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд відповідно до ст.13 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, у повному обсязі та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Також, позивачем було надіслано до суду поштовим відправлення оригінал розписки.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась за останнім відомим місцем проживання та шляхом оголошення на сайті судової влади, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності суду не надано, правом на подання відзиву відповідач не скористався, доводи позову не спростовано.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси вирішено провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України.
Як встановлено у судовому засіданні, 01.09.2019 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , склала розписку, за текстом якої вбачається, що вона отримала від ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 у борг грошові кошти у розмірі 500000,00 гривень, які вона ОСОБА_2 зобов`язалась повернути в строк до 01.09.2022 року в розмірі 500000,00 гривень та 100000,00 гривень відсотків. Всього 600000,00 гривень./а.с.4/
На підтвердження зобов`язань відповідача, позивачем до суду було надано для огляду оригінал розписки від 01.09.2019 року, яка була судом оглянута та встановлена її відповідність копії розписки наявної в матеріалах справи на а.с.4.
З дослідженої у судовому засіданні розписки вбачається, що сторонами в письмовій формі зафіксовані умови договору позики, а саме: предмет позики - грошові кошти, дата отримання та строк повернення коштів.
Судом встановлено, що розписка була складена 01.09.2019 року, тобто строк позовної давності на час звернення до суду не сплинув, оскільки розписка містить зобов`язання щодо повернення боргу у строк до 01.09.2022 року.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Верховний Суд України розглянувши справу № 6-63цс13 від 18.09.2013 року, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу відповідачем в належному розмірі, даний факт відповідачем жодним чином не спростований.
Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
На теперішній час вимоги ОСОБА_1 про добровільну сплату заборгованості відповідачем ОСОБА_2 не виконано, відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду.
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та умов договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто борг, в строк зазначений у розписці, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики (розписки) є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 500000,00 гривень на дату складання боргового документу 01.09.2019 року. Крім того, відповідачем ОСОБА_2 у розписці вказано, що вона поверне 100000,00 гривень відсотків.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в разі відмови у позові на позивача, у разі задоволення позову на відповідача, проте позивач є особою з інвалідністю 2 групи, тому звільнена від сплати судового збору, внаслідок чого з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 6000 грн./а.с.3/.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 131, 141, 158, 223, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 628, 629, 638, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , загальну заборгованість боргу за договором позики від 01.09.2019 року у розмірі 600000 / шістсот тисяч /гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 6000 / шість тисяч / гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення складено та підписано 08.10.2024 року.
Суддя: М. В. Гниличенко