РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/1781/23

Провадження № 22-ц/4815/1024/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий-суддя Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання Хлуд І.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року (ухвалене у складі судді Бучко Т.М., повний текст рішення складено 15 травня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна, -

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна.

Позов обґрунтовував тим, що з 2000 року розірвав відносини з першою дружиною ОСОБА_3 та почав проживати однією сім`єю з ОСОБА_2 в квартирі по АДРЕСА_1 . Згодом, 10 жовтня 2002 poкy офіційно розірвав шлюб з ОСОБА_3 . Від шлюбу мав доньку. Як колишня дружина, так згодом і донька, знали, що він має іншу сім`ю та проживає з ОСОБА_2 .

В 2005 році вирішили поліпшити свої житлові умови та в березні 2006 року придбали земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,1 га в АДРЕСА_2 та у тому ж році почали будувати будинок. На земельній ділянці за час спільного проживання однією сім`єю побудували будинок та жили в ньому разом орієнтовно до червня 2022 року. Спільне майно, зокрема земельна ділянка та будинок, були придбані та побудовані здебільшого його коштами, оскільки він займався купівлею-продажем автомобілів. Проте, всю нерухомість реєстрували на відповідача, оскільки він їй повністю довіряв. Крім того, він займався на той час бізнесом купівлею-продажем авто та у зв`язку з частими проблемами зі штрафами ДАІ/податками задля уникнення накладення арештів виконавчою службою на майно було вирішено все реєструвати на відповідача.

Загалом жили з відповідачкою як подружжя більше 20 років, а саме з осені 2000 року до червня 2022 року, проте у зареєстрованому шлюбі не перебували, спільних дітей не було.

Згодом спільними зусиллями побудували будинок, повністю його веблювали та фактично проживали там як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, тому має законне право на половину всього нажитого майна за період спільного проживання.

У зв`язку з тим, що відповідач не впускає його у спільний будинок, без його відома змінила замки та до будинку доступу не надає, не мав змоги забрати свої речі, тому квитанції про оплати, фотокартки, відео та інші докази спільного проживання наявні лише частково. Після звернення до поліції дозволила забрати деякі особисті речі, а власних грошових коштів не виявив.

Встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка і дружини впливає на його майнові права, які наразі не може належним чином реалізувати та оформити.

Просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 січня 2004 року по червень 2022 року без реєстрації шлюбу; визнати житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 ; визнати земельну ділянку, кадастровий номер :01:059:0077, площею 0,1 га, за адресою АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ним право власності на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер :01:059:0077, площею 0,1 га, за адресою АДРЕСА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ такого майна.

Рішення мотивовано тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факту проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки, наявності між ними відносин, притаманних подружжю, ведення ними спільного господарства, наявності спільного бюджету та його майнової участі у купівлі спірної земельної ділянки та будівництві спірного житлового будинку, відсутні підстави для визнання майна спільною сумісною власністю сторін та, відповідно, визнання за позивачем права власності на частку такого майна.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивачем подано до суду письмові докази ведення спільного господарства, спільного бюджету, а саме листування через месенджер, що вказує саме на шлюбні стосунки, оскільки листування стосувалося усіх питань спільного сімейного життя та побуту, оплату комунальних послуг, покупки речей для дому, що вказує саме на шлюбні стосунки.

Крім того, місцевим судом не враховано постанову Рівненського міського суду від 20 липня 2022 року у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по факту домашнього насильства, отже факт перебування у сімейних відносинах фактично встановлено судом.

Вказує, що позивач придбавав продукти харчування, дивився за благоустроєм будинку, допомагав родичам відповідачки, в той час як вона не працювала, а будинок фактично був побудований за його кошти від продажу автомобілів.

Вважає доведеним поданими ним доказами факт проживання з відповідачкою однією сім`єю, ведення спільного побуту, що прямо впливає на його майнові права.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі.

03 вересня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Гладчук З.Я. подала відзив на апеляційну скаргу, у якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що відповідачка не заперечувала той факт, що Позивач жив у її власному будинку у АДРЕСА_2 , оскільки власного житла у нього не було, їй було його шкода, оскільки не очікувала такого вчинку з його сторони.

Судом першої інстанції встановлено, а сторонами не заперечувався тай факт що з 2015 року по 2019 рік відповідачка мала стосунки із Тімоті ОСОБА_4 , з яким спільно проживала у Словаччині, про що достеменно було відомо Позивачеві.

З 2019 року і до сьогодні відповідачка перебувала у стосунках із ОСОБА_5 , з яким 27 червня 2024 року офіційно вступила в шлюб.

Крім того, з 2015 року позивач перебуває у стосунках з ОСОБА_6 , що було підтверджено показами свідків не спростовувалося ні позивачем, ні його представником.

Фактично, сторони по справі є абсолютно чужими людьми, які колись мали романтичні відносини, кожен з них має своє особисте та приватне життя, кожен з них перебуває у певних відносинах, а тому будь-які твердження позивача про наявність удаваних ним "шлюбних стосунків" є таким, що не відповідає дійсності.

Вказує, що ОСОБА_2 є єдиним власником вказаних об`єктів нерухомості, купівля земельної ділянки, будівництво будинку, його благоустрій, здійснювалось виключно за особисті кошти відповідачки.

ОСОБА_2 підтвердила своє матеріальне становище: договорами купівлі-продажу нерухомості, свідоцтвом про право на зайняття підприємницькою діяльністю, квитанціями, однак ОСОБА_1 не підтвердив своє матеріальне становище жодним належним та допустимим доказом.

Просить про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін..

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який розірвано 10 жовтня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданим повторно 24 листопада 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

ОСОБА_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який розірвано 18 серпня 2005 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

18 березня 2006 року ОСОБА_2 придбала у власність земельну ділянку площею 1000 кв.м для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану в АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку від 29 травня 2006 року серії ЯГ № 381406, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 19 вересня 2022 року.

25 квітня 2007 року ОСОБА_2 продала належний їй житловий будинок АДРЕСА_3 , за 1749690 грн та земельну ділянку площею 0,10 га, що знаходиться в АДРЕСА_3 , за 119610 грн, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 25 квітня 2007 року, посвідченими приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Червук О.В. та зареєстрованими в реєстрі за № 634 та № 635 відповідно.

30 листопада 2011 року ОСОБА_2 продала земельну ділянку площею 0,0800 га, що розташована в АДРЕСА_4 , за 20632 грн та земельну ділянку площею 0,1000 га, що розташована в АДРЕСА_4 , за 43586 грн, про що свідчать договори купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчені приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Коломис О.В. та зареєстровані в реєстрі за № 4799 та № 4802 відповідно.

17 жовтня 2006 року ОСОБА_2 видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 339 на виконання будівельних робіт з будівництва нового житлового будинку на АДРЕСА_2 , який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 77025 на об`єкт нерухомого майна, який знаходиться по АДРЕСА_2 .

Будівництво житлового будинку на АДРЕСА_2 закінчено та введено об`єкт в експлуатацію в серпні 2013 року, про що свідчить декларація про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрована Інспекцією ДАБК у Рівненській області 21 серпня 2013 року № РВ 44.

Право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано 31 серпня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3 від 05 вересня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8971693 від 05 вересня 2013 року.

ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом до суду вказував на факт проживання сторін як подружжя, в період будівництва належного відповідачці будинку, та їх спільній участі в його будівництві.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю, і предметом доказування у таких справах є: факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя. З урахуванням зазначеного, при вирішенні спору про поділ майна необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Позивачем не доведено, за допомогою належних та допустимих доказів, що в період придбання спірного нерухомого майна вони з відповідачкою проживали як подружжя: вели спільне господарство, несли спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї та мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю.

Саме відповідачкою доведено здійснення витрат на будівництво житлового будинку, що підтверджується: рахунком № 224 від 23 березня 2006 року, нарядом-замовленням № СМ-0001434 від 08 липня 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0003548 від 09 червня 2008 року, товарним чеком № 08/01 від 02 серпня 2008 року, накладною № 69 від 22 лютого 2008 року, накладною № 75 від 20 лютого 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0004130 від 04 липня 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0003549 від 09 червня 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0004247 від 09 липня 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0003550 від 09 червня 2008 року, видатковою накладною № ВВ-0002703 від 06 травня 2008 року, товарним чеком № 74 від 08 листопада 2010 року, товарним чеком від 09 лютого 2009 року, накладною № 702 від 07 листопада 2006 року, накладною № 136 від 25 травня 2007 року, накладною № 658 від 01 листопада 2006 року, накладною № 116 від 21 листопада 2007 року, рахунком № ROV003608 від 15 травня 2012 року, видатковою накладною № РН-0001391 від 01 листопада 2006 року, накладною від 30 липня 2007 року, видатковою накладною № ВВ-0004303 від 10 липня 2008 року, накладною № 34 від 14 травня 2006 року, видатковою накладною № ВВ-0004208 від 08 липня 2008 року, видатковою накладною № РН-0007390 від 15 липня 2009 року, рахунком № ROV003953 від 03 вересня 2012 року, замовленням від 29 лютого 2008 року, видатковою накладною № РН-0001547 від 30 червня 2009 року, товарним чеком від 06 лютого 2008 року, товарним чеком від 24 червня 2008 року.

Жодних письмових доказів участі позивача у придбанні спірної земельної ділянки та витратах на будівництво спірного житлового будинку позивачем не надано, а судом не встановлено.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, факт проживання відповідача у житловому будинку, що належить відповідачці зі сплатою комунальних послуг за таке проживання, самі по собі, без доведення ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, на підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, дійшов правильного висновку про те, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 протягом вказаного ним періоду (з січня 2004 року по червень 2022 року), а також придбання спірного майна за спільні кошти, при цьому, суд правильно визначив, що подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо.

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Вирішуючи цей спір, суд першої інстанції, правильно застосував наведені вище норми матеріального права, дав належну оцінку правовим підставам заявленого позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач зобов`язаний довести обставини, на які посилався на підтвердження позову, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту спільного проживання однією сім`єю сторін без реєстрації шлюбу та набуття сторонами у спірний період у власність спірного нерухомого майна під час ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, внаслідок спільної праці або за спільні кошти, та з цих підстав правильно відмовив у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 08 листопада 2024 року.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.