Справа № 368/771/24
Рішення

Іменем України

"21" жовтня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І.,

при секретарі Марчук Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Мотивував заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . виданим Виконавчим комітетом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно,

зокрема на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку площею 3.33 га. кадастровий номер :03:006:0011, що розташована за цією ж адресою.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (Спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу У країни.

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або

відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у

статтях 1261-1265 цього Кодексу.

13.08.2019 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, згідно з яким заповів земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 3,33 га, кадастровий номер :03:006:0011 ОСОБА_1 (далі - Позивач). Щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 померлий ОСОБА_3 також залишив заповіт, за яким він заповів вказаний будинок Позивачу. Даний заповіт знаходиться в спадковій справі у державного нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_3 залишився житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . який підлягає спадкуванню за законом.

Згідно з ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право я а спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. З ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (сином його рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та спадкоємцем його майна за правом представлення як спадкоємець за законом другої черги.

Крім Позивача, серед інших спадкоємців на майно ОСОБА_3 залишився племінник ОСОБА_2 (далі-Відповідач).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

10.05.2024 року Позивач звернувся до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.1. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_3 .

У листі від 10.09.2023 року №211/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно з довідкою КП КОР «Київське обласне БТІ» від 30.04.2024 року, станом до 01.01.2013 року державна реєстрація житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася.

Отже, оскільки Позивач не має правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , він не може в нотаріальному порядку успадкувати його після ОСОБА_3 .

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладеного в п.23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності надувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник манна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має з`ясовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Передумовою для подачі позову до суду про визнання за Позивачем права власності на спадкове майно, є відсутність іншого, крім судового, шляху для визнання його права.

Відсутність правовстановлювальних документів на спірне нерухоме майно не є підставою для відмови у задоволенні позову (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 в рамках справи № 557/1209/16-ц).

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право) (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06.06.2018 по справі №597/1070/15-ц).

Таким чином, за наявності перешкод у оформленні спадкових прав через нотаріуса, спадкоємець може звернутися з позовом про визнання права власності до суду.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, у випадку, коли нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Пунктом 9 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Підставою для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_3 , є наявні у Позивача:

- довідка КП КОР «Київське обласне БТІ» від 30.04.2024 року;

технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 станом на 26.04.2024 року.

Отже, оскільки нотаріусом було відмовлено Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_3 та відсутні будь-які інші способи для реалізації його спадкових прав, то наявні усі підстави для визнання за Позивачем права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . виданим Виконавчим комітетом Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (Спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що передбачено ст. 1216 Цивільного кодексу У країн и.

Згідно зі ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або

відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у

статтях 1261-1265 цього Кодексу.

13.08.2019 року ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, згідно з яким заповів земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , площею 3,33 га, кадастровий номер :03:006:0011 ОСОБА_1 (далі - Позивач). Щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 померлий ОСОБА_3 заповіту не складав так як не надано доказів на підтвердження складення заповіту.

Згідно з ст. 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч. З ст. 1266 Цивільного кодексу України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1262 Цивільного кодексу України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Позивач є племінником померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (сином його рідного брата - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та спадкоємцем його майна за правом представлення як спадкоємець за законом другої черги.

Крім Позивача, серед інших спадкоємців на майно ОСОБА_3 залишився племінник ОСОБА_2 (далі-Відповідач).

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1297 Цивільного кодексу України право власності на спадкове майно набувається шляхом отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

10.05.2024 року Позивач звернувся до державного нотаріуса Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачової Л.1. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_3 .

У листі від 10.09.2023 року №211/02-14 державний нотаріус Кагарлицької державної нотаріальної контори Грачова Л.І. повідомила Позивачу про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у Позивача документів, які підтверджували б право власності спадкодавця на житловий будинок.

Згідно з довідкою КП КОР «Київське обласне БТІ» від 30.04.2024 року, станом до 01.01.2013 року державна реєстрація житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не проводилася. Згідно технічного паспорта спірний житловий будинок побудовано в 1971 році.

Згідно виписки з погосподарської книги за період з 1971 року по 2020 рік спірний будинок був майном колгоспного двору який станом на 1971 рік складався з ОСОБА_5 голови домогосподарства , ОСОБА_6 сина, ОСОБА_7 невістки, ОСОБА_4 внука, ОСОБА_3 - внука.

В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності», судам роз`яснюється, що положення статей 17, 18 Закону України Про власність щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України Про введення в дію Закону Про власність, загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Згідно виписки з погосподарської книги станом на 1 липня 1990 членами колгоспного двору залишались ОСОБА_6 голова двору , ОСОБА_7 дружина, ОСОБА_3 син . Розмір частки кожного члена двору у спірному майні є рівним 1/3, 1/3 і 1/3 відповідно до положень ст.120-127 ЦК Української РСР.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після його смерті прийняли дружина ОСОБА_8 і син ОСОБА_3 відповідно до ст.1268 ч.3, 1261 ч.,1270 ч.1 ЦК України, так як постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 і не подавали заяв про відмову від спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Частки вказаних спадкоємців є рівними 1/6 і 1/6 у спірному житловому будинку і спадкоємці не офомили спадкових прав на вказане майно.

Згідно спадкової справи ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і спадщину після неї прийняв син ОСОБА_2 відповідно до ст.1269 ч.1, 1261 ч.,1270 ч.1 ЦК України який протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини , саме 1.02.2019 року подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини . А також прийняв спадщину син ОСОБА_3 відповідно до ст.1268 ч.3, 1261 ч.,1270 ч.1 ЦК України, так як постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 і протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Спадковим майном є 1/3+1/6=1/2 частка спірного житлового будинку. Частки вказаних спадкоємців є рівними 1/4 і і спадкоємці не офомили спадкових прав на вказане майно..

Згідно спадкової справи ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заяву про прийняття спадщини після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 подав нотаріусу племінник Слухай Олександр Юрійович якому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 7.12.2022 року встановлено додатковий строк три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Рішення суду набрало законної сили 9.01.2023 року. В склад спадщини після його смерті входить 1/3 +1/6+1/4= 9/12.

Відповідно до ст.1296ч.3 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину .Позивач не має правовстановлюючих документів ОСОБА_3 на частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 і не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно.

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 ) право на 9/12 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Керуючись ст.1268 ч.3, 1261 ч.,1270 ч.1,1296 ч.3 ЦК України, ст.76, 81,263-265, 274 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 ) право на 9/12 частки в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

В решті позову про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення буде складено 31.10.2024 року.

Суддя: В.І. Кириченко