Провадження №2/369/2110/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення позову у цивільній справі № 369/14465/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло вище зазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_1 зазначає, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 369/14465/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна.

22.09.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна задовольнити.

Накласти арешт на належну на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

Заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії (записи) державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо належної на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

Накласти арешт на належний на праві власності ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель VITO III, 2007 року випуску, шасі (кузов, рами) № НОМЕР_2 , білого кольору, тип ТЗ фургон малотонажний В, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

За результатами апеляційного провадження 06.06.2024 року суд апеляційної інстанції ухвалив постанову, якою в задоволенні апеляційної скарги відмовив, ухвалу суду першої інстанції залишив в силі без змін.

Ухвалою від 29.07.2024 року Верховний Суд відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу про забезпечення позову.

Відповідач 2 вважає, що судом при задоволенні заяви про забезпечення позову не були враховані його майнові інтереси, а тому, вважає за потрібне подати клопотання про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову.

Щодо встановлення наявності збитків та їх розміру заявник вказує, що з дати накладення арешту на квартиру він позбавлений права розпоряджатися квартирою, в тому числі здавати її в оренду, користуватися самостійно, оскільки ОСОБА_2 проживає в ній, використовує на власний розсуд.

З урахуванням цих обставин, на переконання заявника, йому завдано збитки і продовження арешту, як забезпечення позову в зв`язку із розглядом справи завдає йому збитки у розмірі вартості квартири.

На підставі вище зазначеного, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок Києво-Святошинського районного суду Київської області суму в розмірі 2 261 300,00 грн. в якості зустрічного забезпечення відшкодування можливих матеріальних збитків завданих ОСОБА_1 внаслідок обтяження належного йому майна.

Дослідивши матеріали заяви про зустрічне забезпечення позову, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову(зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: 1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; 2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Відповідно ч. 5 ст. 154 ЦПК України, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Звертаючись до суду із вказаним клопотанням відповідач 2 вказує на те, що він позбавлений права розпоряджатися квартирою, в тому числі здавати її в оренду, користуватися самостійно, оскільки ОСОБА_2 проживає в ній, використовує на власний розсуд.

З урахуванням цих обставин, на переконання заявника, йому завдано збитки і продовження арешту, як забезпечення позову в зв`язку із розглядом справи завдає йому збитки у розмірі вартості квартири.

Однак, доказі підтвердження того, що позивач завдає відповідачу 2 наведені вище збитки, суду не надано.

Таким чином відповідачем 2 не надано суду належних доказів понесення відповідачем 2 можливих збитків саме у вказаному розмірі, та що такі можуть бути завдані в результаті забезпечення позову.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Разом із тим, суд не вбачає наявність передбачених вказаною нормою обставин.

Разом з тим, відсутні докази того, що майновий стан позивача або його дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Аналіз пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України свідчить про те, що для застосування зустрічного забезпечення необхідно встановити сукупність таких обставин: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) позивач або взагалі не має на території України майна або розмір (вартість) його майна на території України недостатній для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто на суд покладається обов`язок застосувати зустрічне забезпечення лише за наявності одночасного встановлення зазначених обставин у їх сукупності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 295/940/20, від 01 квітня 2020 року у справі № 318/854/18 та від 09 грудня 2021 року у справі № 175/1480/21.

Самі по собі заходи забезпечення позову є тимчасовим обмеженням прав особи тією мірою та таким чином, як це необхідно для збереження в період розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення суду в разі задоволення позову. Вжиті заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан відповідача як власника нерухомого майна та не призводять до понесення додаткових витрат внаслідок їх застосування, отже, не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Подібні за своїм змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18, постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 757/48375/20.

Отже, застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, має на меті його збереження на період судового розгляду та сприяє безперешкодному виконанню рішення суду у разі задоволення позову.

Верховний Суд у постанові в справі № 456/2438/17 підтвердив, що кінцевою метою зустрічного забезпечення завжди є компенсація збитків і зазначив, що у разі, якщо обраний заявником спосіб забезпечення позову не спричинить невідновлюваної шкоди відповідачу чи третім особам, висновок про відсутність підстав для застосування зустрічного забезпечення є правильним.

Особа, звертаючись до суду із заявою про зустрічне забезпечення, повинна аргументувати та довести відповідними доказами, в порядку ст. 76-81 ЦПК України, наявність можливості заподіяння збитків, які можуть бути спричинені забезпеченням позову по справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд не вбачає необхідності застосування зустрічного забезпечення позову, оскільки саме по собі вжиття заходів забезпечення позову, не свідчить про те, що майновий стан позивача або його будь які дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

При вирішенні клопотання про зустрічне забезпечення суд враховує вид забезпечення позову, зокрема те, що відповідач не позбавлений права володіти та користуватися вказаним нерухомим майном, а заборона стосується лише права розпоряджатися ним, а також те, що представником відповідача не надано суду належних доказів понесення відповідачем можливих збитків у вказаному в заяві розмірі, які можуть бути завдані в результаті забезпечення позову.

За вказаних обставинах та враховуючи предмет і підстави даного позову, відсутність доказів завдання відповідачу 2 збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову відносно спірного нерухомого майна, а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин майнового стану позивача, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про застосування заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст. ст. 154, 260 ЦПК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення позову у цивільній справі № 369/14465/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки сім`єю без шлюбу, визнання договору недійсним та поділ спільного сумісного майна.

Копію ухвали невідкладно направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Суддя А.В. Янченко