Справа № 344/8241/24
Провадження № 22-ц/4808/883/24
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Луганська
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Баркова М.В., Мальцевої Є.Є.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 ,

на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2024 року,постановлену судом у складі судді Мелещенко Л.В.,

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2024 року справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2024 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про відсутність доказів про фактичне його місце проживання в місті Івано-Франківськ є помиковим, оскільки в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують його фактичне місце проживання, а саме рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року, яким розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і в якому вказано фактичне місце проживання, а саме АДРЕСА_1 . Судом не взято до уваги, що заявником до матеріалів справи додано довідку про місце його роботи в м. Івано-Франківськ, довідку про відвідування сином футбольної академії «Рух», яка знаходиться в АДРЕСА_2 , довідку про заняття сина з англійської мови у АДРЕСА_3 , довідку з дитячої студії «Долоньки» у м. Івано-Франківськ, характеристику сина з ліцею, де він навчається, який також знаходиться в м. Івано-Франківськ.

Вважає, що дані довідки підтверджують факт його проживання в місті Івано-Франківськ, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

У зв`язку з оскарженням ухвали суду першої інстанції, заявник додатково звернувся до сусідів за місцем проживання ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які нотаріально посвідченою заявою засвідчили фактйого проживання за адресою АДРЕСА_4 .

Крім того скаржник зазначив, що місце реєстрації заявника колишній Городенківський район, який увійшов до складу Коломийського району, тому у випадку направлення справи за правильною підсудністю, справа мала бути направлена до Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 17 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 квітня 2024 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 травня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2ст. 369 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала про передачу справи на розгляд до іншого суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Передаючи справу на розгляд до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області суд першої інстанції виходив з того, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_5 , доказів про фактичне місце проживання заявника саме у місті Іваноно-Франківську до заяви не додано, тому суд дійшов висновку про передачу справи до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить дана справа.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Положеннями статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Положеннями статті 316 ЦПК України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, зазначивши у заяві місце реєстрації: АДРЕСА_5 та місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 .

До заяви заявником додано: копію свідоцтва про народження дитини, копію рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року про розірвання шлюбу, довідку з місця роботи заявника, довідку про доходи, довідку про сплату заявником членських внесків до академії «Рух», довідку про сплату заявником абонемента за заняття англійської мови, характеристику, психологічну характеристику психоемоційного стану дитини та сімейних відносин.

Разом з тим, ОСОБА_7 , Я до заяви не надав належних письмових доказів фактичного місця його проживання у м. Івано-Франківську. Такими доказами є довідка з місця проживання, акт житло-побутових умов, договір оренди житлового приміщення у м. Івано-Франківськ, документи, що підтверджують право користування житловим приміщенням або права власності на нього, або інші письмові докази які б містили інформацію про фактичне місце проживання заявника у АДРЕСА_1 . Тому висновок суду про те, що заявником не надано доказів його фактичного місця проживання у м. Івано-Франківську правильний.

Доводи апеляційної скарги про те, що в рішенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 10 квітня 2023 року вказано його фактичне місце проживання, а саме АДРЕСА_1 , не заслуговують на увагу, оскільки рішення ухвалено 10 квітня 2023 року, а із з заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини ОСОБА_1 звернувся в квітні 2024 року, тобто зі спливом одного року.

Посилання скаржника на довідку про місце його роботи в м. Івано-Франківськ, довідку про відвідування сином футбольної академії «Рух», яка знаходиться в АДРЕСА_2 , довідку про заняття сина з англійської мови у АДРЕСА_3 , довідку з дитячої студії «Долоньки» у м. Івано-Франківськ, характеристику сина з ліцею, де він навчається, який також знаходиться в м. Івано-Франківськ, як на докази, що підтверджують фактичне місце його проживання в АДРЕСА_1 , є необґрунтованими, оскільки зазначені довідки не містять інформації щодо місця проживання ОСОБА_1 та не є доказами підтвердження фактичного місця проживання заявника.

Подана до апеляційного суду нотаріально посвідчена заява сусідів за місцем проживання ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , які засвідчили факт проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_4 , не береться судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Зазначена заява не була подана заявником до суду першої інстанції, а скаржником в суді апеляційної інстанції не зазначено причини неможливості її подання до суду першої інстанції. Крім того, така заява не є належним доказом на підтвердження фактичного місця проживання заявника.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про передачу справи на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, виходячи з наступного.

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» в Івано-Франківській області утворено Коломийський район (з адміністративним центром у місті Коломия) у складі територій Гвіздецької селищної, Городенківської міської, Заболотівської селищної, Коломийської міської, Коршівської сільської, Матеївецької сільської, Нижньовербізької сільської, Отинійської селищної, Печеніжинської селищної, Підгайчиківської сільської, П`ядицької сільської, Снятинської міської, Чернелицької селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України та ліквідовано Городенківський район.

Зміна адміністративно-територіального устрою не означає автоматичної зміни системи судоустрою, адже згідно ст. 125 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя. Підставами для утворення чи ліквідації суду є зміна визначеної цим Законом системи судоустрою, необхідність забезпечення доступності правосуддя, оптимізації видатків державного бюджету або зміна адміністративно-територіального устрою.

Цей же Закон, у ст. 21 визначає, що місцевими загальними судами є окружні суди, які утворюються в одному або декількох районах чи районах у містах, або у місті, або у районі (районах) і місті (містах).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

А відповідно до п. 3-1 вказаних Перехідних положень до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Згідно листа Ради суддів України від 22 липня 2020 року № 9рс-466/20-вих, адресованому головам місцевих та апеляційних загальних судів, зазначено, що до зміни системи судоустрою та приведення її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою шляхом утворення, реорганізації чи ліквідації судів, місцеві загальні суди продовжують здійснювати розгляд справ в межах раніше утворених районів та раніше визначеного адміністративно-територіального устрою.

Процес децентралізації на теперішній час стосовно судів не завершено, тому на с. Семенівка, Коломийського району Івано-Франківської області (раніше колишній Городенківський район Івано-Франківської області) продовжує поширюватися юрисдикція Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про передачу справи до Коломийського районного суду Івано-Франківської області і вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати та передати справу на розгляд до Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Керуючись ст. ст. 31, 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скасувати, справу передати справу на розгляд Городенківського районного суду Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її підписання, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева