ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 344/21177/23

провадження № 61-5674св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, у складі судді Польської М. В., від 09 лютого

2024 року про закриття провадження у справі та постанову Івано-Франківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Луганської В. М., Девляшевського В. А., Мальцевої Є. Є., від 19 березня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - ГУ ПФУ) про стягнення компенсації втрати частини доходів.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі

№ 300/996/20 зобов`язано ГУ ПФУ провести перерахунок та здійснити відповідні пенсійні виплати ОСОБА_1 .

3. На виконання вказаного рішення суду відповідачем було проведено перерахунок пенсії, а недоплачену суму пенсії в розмірі 34 516,59 грн зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 20 липня 2023 року.

4. Звертає увагу, що компенсацію недоплаченої пенсії у порядку, передбаченому Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» вона не отримала, а тому 30 серпня 2023 року звернулась із заявою до відповідача та просила здійснити обчислення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на суму доплати 34 516,59 грн, проте

30 вересня 2023 року отримала відмову ГУ ПФУ.

5. Посилаючись на протиправність такої відмови, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 87 879,24 грн.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

6. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, провадження

у справі закрито.

7. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вказав, що вимоги позивачки про стягнення компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки у цій справі виник спір щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_1 , які вона вважає порушеними через невиконання суб`єктом владних повноважень своїх публічно-владних управлінських функцій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

9. У квітні 2024 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 березня 2024 року у справі № 344/21177/23.

10. Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи.

11. У травні 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

12. Ухвалою Верховного Суду від 20 вересня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

13. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця вказує те, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права при вирішенні питання про закриття провадження у цивільній справі.

14. Наголошує, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 березня 2020 року у справі

№ 219/11809/19-а, вимоги про відшкодування шкоди розглядаються у порядку адміністративного судочинства тільки у випадках, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір, в іншому випадку такі вимоги вирішуються в порядку цивільного судочинства.

15. Зауважує, що у цій справі вона звернулась до суду з вимогами про стягнення компенсації втрати частини доходів на вже виплачену заборгованість по пенсії, без вимог вирішити публічно-правовий спір.

16. Вважає, що апеляційним судом помилково враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18, обставини якої не є подібними, зокрема в тій справі було заявлено вимоги про стягнення компенсації втрати доходів з причин затримання щомісячних страхових виплат за померлого чоловіка, які не отримані, трьох процентів річних від простроченої суми та відшкодування моральної шкоди.

17. Стверджує, що у порядку цивільного судочинства суди неодноразово задовольняли позови, які стосуються захисту прав позивачів на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії (постанови Верховного Суду

від 26 жовтня 2022 року у справі № 569/18981/20, від 10 листопада 2021 року у справі № 204/885/21, постанови Великої Палати Верховного Суду

від 03 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц, від 01 березня 2020 року у справі № 757/63985/16).

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

18. У травні 2024 року ГУ ПФУ подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржених судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення. Звертає увагу, що у подібній справі № 344/17702/23 апеляційний суд вже вказував на юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення такого спору.

Обставини справи, встановлені судами

19. У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів (пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 87 879,24 грн.

20. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 .

21. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 березня 2024 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

22. За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі, після її перегляду в апеляційному порядку, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

23. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

24. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

25. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

26. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

27. За змістом статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

28. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

29. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

30. Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, або такий, що йому не суперечить.

31. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

32. У розглядуваній справі ОСОБА_1 як на підставу своїх позовних вимог посилається на те, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2020 року у справі № 300/996/20, серед іншого, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок її пенсії у період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року у відповідності до частини четвертої

статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року у відповідності до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням раніше сплачених сум. На виконання вказаного рішення суду проведено перерахунок пенсії, недоплачену суму пенсії в розмірі 34 516,59 грн було зараховано на її картковий рахунок

20 липня 2023 року без компенсації втрати частини пенсії у зв`язку із порушенням строків її виплати, передбаченої Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

33. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

34. Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.55 постанови від 09 лютого 2021 року у справі № 520/17342/18 вказала, що з огляду акцесорний характер визначених статтею 625 ЦК України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зобов`язань, спори про відшкодування передбачених ними грошових сум, з огляду на їх похідний характер від основного спору, підлягають розгляду за правилами тієї юрисдикції, за правилами якої підлягає розгляду основний спір.

35. Такий висновок згодом був підтверджений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 травня 2022 року у справі № 761/28949/17.

36. Подібний висновок також був викладений у постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 366/203/21, в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спір з приводу зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та процентів річних, який є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, підлягає розгляду в тому судочинстві, що і спір за основним зобов`язанням.

37. З огляду на вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, у справі, що розглядається, спір за вимогами ОСОБА_1 про компенсацію втрати частини пенсійних виплат, що заявлені з підстав Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, перехованої за рішенням адміністративного суду, також належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

38. За таких обставин, закриваючи провадження у справі на підставі

пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вказав, що цей спір є публічно-правовим і його вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

39. Колегія суддів відхиляє посилання заявниці на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі

№ 569/18981/20, від 10 листопада 2021 року у справі № 204/885/21, постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 676/1557/16-ц, від 01 березня 2020 року у справі № 757/63985/16,

від 04 березня 2020 року у справі № 219/11809/19-а, оскільки незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (див. постанову Великої Палатою Верховного Суду

від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17).

40. Інші доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

41. Відповідно до статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

42. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

43. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

44. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК Українисудові рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 лютого 2024 року про закриття провадження у справі та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович