Справа № 189/683/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.06.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що 04.01.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Покровського відділу обслуговування громадян №24 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обласіі з питання призначення йому пенсії по інвалідності. Згідно рішення №62 від 10.01.2024 року, прийнятого за екстериторіальним принципом заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю трудового стажу. До загального страхового стажу не зараховано періоди за записами трудових книжок від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та від 10.11.1986 року НОМЕР_2 , оскільки прізвище в трудових книжках « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу російською мовою в паспорті « ОСОБА_3 ». В паспорті НОМЕР_3 прізвище заявника на українській та на російській мові помилково зазначено « ОСОБА_3 ». В трудових книжках від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та від 10.11.1986 року НОМЕР_2 прізвище заявника зазначено на російській мові як « ОСОБА_2 ». З військового квитка НОМЕР_4 , виданого 09.02.1984 року, обліково-послужної картки до військового квитка НОМЕР_4 , прізвище заявника на російській мові зазначено як « ОСОБА_2 » (батьки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ). З копії паспорта серії НОМЕР_5 , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області вбачається, що прізвище матері на українській мові « ОСОБА_6 », на російській мові « ОСОБА_4 ». Встановлення факту належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа, а саме трудової книжки від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та трудової книжки від 10.11.1986 року НОМЕР_2 , в якій вказано прізвище як - « ОСОБА_2 » - належить заявнику, ОСОБА_1 , потрібне для зарахування ГУ ПФУ в Київській області періодів роботи згідно трудової книжки від 24.06.1982 року УКР №0731596 та трудової книжки від 10.11.1986 року НОМЕР_2 для призначення пенсії по інвалідності.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяву підтримав, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Суд, перевіривши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно копії рішення про відмову у призначенні пенсії від 10.01.2024 року №62, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявник не набув необхідного страхового стажу, так як за записами трудових книжок від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та від 10.11.1986 року НОМЕР_2 , оскільки прізвище заявника в трудових книжках « ОСОБА_2 » не відповідає прізвищу заявника російською мовою « ОСОБА_3 » (а.с.9).

За записами трудових книжок від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та від 10.11.1986 року НОМЕР_2 , прізвище, ім`я, по батькові ОСОБА_1 вказано як « ОСОБА_7 » російською мовою(а.с. 6-8).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.12.1998 року, прізвище ім`я, по батькові ОСОБА_1 « ОСОБА_1 » - на українській мові та « ОСОБА_8 » російською мовою(а.с. 3-4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно копії паспорта серії НОМЕР_5 , виданого Покровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 07.06.200 року, прізвище ім`я, по батькові матері заявника зазначено як « ОСОБА_6 » - на українській мові та « ОСОБА_4 » російською мовою(а.с. 15).

З копії військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 09.02.1984 року, обліково-послужної картки до військового квитка НОМЕР_4 , вбачається, що прізвище заявника на російській мові зазначено як « ОСОБА_2 »(а.с. 11-14).

Таким чином, судом достовірно встановлено, що в трудовій книжці від 24.06.1982 року НОМЕР_1 та трудовій книжці від 10.11.1986 року НОМЕР_2 та в паспорті заявника наявна розбіжність в написанні прізвища ОСОБА_1 , які виникли внаслідок довільного перекладу прізвища імені по батькові заявника, що є підставою для задоволення заяви.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Так, у відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по - батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику ОСОБА_1 необхідно для зарахування ГУ ПФУ в Київській області періодів роботи згідно трудової книжки від 24.06.1982 року УКР №0731596 та трудової книжки від 10.11.1986 року НОМЕР_2 для призначення пенсії по інвалідності, суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, підтверджена матеріалами заяви та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа - задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка колгоспника від 24.06.1982 року серії НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_7 » та трудова книжка від 10.11.1986 року серії НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_7 » - належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Катеринівка Покровського району Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_7 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: К.С. Лукінова

12.06.2024