справа № 761/7057/16-ц головуючий у суді І інстанції Волошин В.О.
провадження № 22-ц/824/9494/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Горбанем Романом Олеговичем на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 383 358,44 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено договір кредиту №032/29-139К на купівлю автотранспортних засобів (далі по тексту - кредитний договір), на підставі якого позивач зобов`язався надати у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання відповідачу кредит в сумі 22 590,00 дол. США на термін до 07 травня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,5% річних, а відповідач зобов`язався одержати та повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, проте, відповідачем зобов`язання за кредитним договором не виконуються, постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається. Станом на 21 грудня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 383 358,44 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 7 683,31 дол. США, заборгованості за відсотками - 3 805,75 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3 909,52 дол. США; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 882,38 дол. США.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року позов Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за договором кредиту №032/29-139К від 08 травня 2007р. у розмірі 383 358, 44 грн. та судовий збір у розмірі 5 750,38 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Лехкар Оксани Василівни про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - адвокат Горбань Роман Олегович, 05 квітня 2024 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за договором кредиту №032/29-139К від 08 травня 2007 року у розмірі 191 679, 22 грн.

Вказав, що суд фактично проігнорував клопотання представника ОСОБА_1 про залучення співвідповідача від 31 січня 2017 року та не виконав обов`язку з встановлення належних відповідачів по цій справі.

Отже, суд не з`ясував всіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з`ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи, оскільки кредитний договір між сторонами укладено з метою купівлі автомобіля. Відповідач на час виникнення спірних правовідносин перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , а якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. На думку відповідача після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та припиненням ведення спільного господарства, заборгованість по кредиту, що залишилась на той момент, вказані особи мали виплачувати спільно у рівних частинах.

Вважає, що з відповідача до стягнення належить заборгованість у розмірі 191 679,22 грн., оскільки інша частина цього боргу підлягає стягненню з ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою представником - адвокатом Горбанем Романом Олеговичем на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Горбань Роман Олегович вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань від них не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасника справи, який прибув в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 08 травня 2007 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Укрсоцбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір, на підставі якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 22 590,0 дол. США на термін до 07 травня 2014 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 11,5 % річних, а відповідач зобов`язався одержувати та повертати кредит згідно з графіком погашення кредиту.

Згідно із розрахунком заборгованості, за кредитним договором станом на 21 грудня 2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 16 280,97 дол. США, що за курсом НБУ на час складення розрахунку становить 383 358,44 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 7 683,31 дол. США, заборгованості за відсотками - 3 805,75 дол. США; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 3 909,52 дол. США; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 882,38 дол. США.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань та неспростування суми заборгованості перед позивачем.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Встановлено, що у судовому засіданні 31 січня 2017 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кручок-Жернова Н.В. заявила клопотання по залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 50 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох відповідачів.

За приписами ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

У розумінні цивільно-процесуального закону відповідачем є особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила його суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач залучається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Отже, виключним правом визначати коло відповідачів/ співвідповідачів Закон наділяє позивача.

Представник позивача клопотань про залучення ОСОБА_2 до участі у справі співвідповідачем не заявляв, а тому правових підстав для цього суд першої інстанції не мав.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

На виконання означених положень закону Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 06 лютого 2019 року залучив до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ч. 4 ст. 65 СК України Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №212/8891/15-ц зазначено, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 серпня 2013 року у справі №22-ц/796/11324/2013 в порядку поділу майна подружжя, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля марки «Toyota Corolla», рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.05.2007 року зареєстрований за ОСОБА_2 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіля марки «Toyota Corolla», рік випуску 2007, номер шасі НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 03.05.2007 року зареєстрований за ОСОБА_2 .

В той же час, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що зобов`язання за договором кредиту №032/29-139К від 08 травня 2007 року, було предметом поділу спільного майна подружжя Непляхів, у зв`язку з яким у ОСОБА_2 виник би солідарний обов`язок з його виконання.

Отже, доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та не спростовують висновків суду викладених у рішенні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення по суті позовних вимог, яке відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Горбанем Романом Олеговичем - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова