Справа №295/9166/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі

Головуючої судді Воробйової Т.А.

за участю секретаря судового засідання Опанасюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Житомирської міської ради,

про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні та спілкування з дитиною,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив:

1) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2) встановити наступний час для спілкування батька ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 шляхом відеозв`язку через месенджер Вайбер, Телеграм, Ватсап по мобільному телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 два дні на тиждень з яких:

- один день субота з 09 год 00 хв до 21 год 00 хв;

- другий день неділя з 09 год 00 хв до 21 год 00 хв.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 04.01.2023 шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з відповідачем. Після розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною, зі сторони відповідача створюються штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування батька з донькою.

Позивач вказує, що намагався мирним шляхом врегулювати спір, але це лише призводило до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачитися з дитиною, налаштовує доньку проти батька, та створює такі обставини, через які позивач не може нормально спілкуватися з донькою. ОСОБА_1 вказує, що на даний час вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, іншого шляху ніж звернення до суду для встановлення способів участі у спілкуванні та вихованні дитини не існує.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 28.07.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

Заяв по суті справи до суду не надійшло.

Ухвалою суду від 28.02.2024 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті.

10.07.2024 до суду надійшов висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 .

Позивач у судовому засіданні за його участі пояснив, що колишня дружина перешкоджає його спілкуванню з донькою, оскільки зараз він перебуває за кордоном, тому спілкуватися з дитиною може по відеозв`язку. Позивач зазначив, що для спілкування з донькою, придбав їй телефон, але з дитиною поспілкувався лише кілька днів, бо відповідач забрала телефон. ОСОБА_1 вказує, що він завжди на зв`язку та бажає спілкуватися з дитиною якомога більше, враховуючи режим дня дитини.

Представник позивача у судовому засіданні за його участі зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Пояснив, що відповідач чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки протягом 9 місяців батько лише 3 рази спілкувався з донькою.

У судове засідання, яким закінчується розгляд справи, після оголошеної перерви, позивач та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили.

Відповідач у судовому засіданні за її участі пояснила, що з лютого 2022 року позивач з ними не проживає, безпосереднього контакту з дитиною в нього не має, дитина фізично не бачиться з батьком, він не опікується нею. Зазначає, що сама дитина не має бажання спілкуватися з батьком, тому що після телефонних розмов донька починає хвилюватися, оскільки вони сперечаються. Вказує, що жодних перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не чинить, однак це має відбуватись за бажанням самої дитини.

У судове засідання, яким закінчується розгляд справи, після оголошеної перерви, відповідач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи у судове засідання, яким закінчується розгляд справи, після оголошеної перерви, не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав наданий висновок Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.07.2024 №1083.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке видане 21.03.2017 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 10).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.01.2023 у справі №295/7789/22 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 08.10.2016 Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №1815 (а.с. 8-9).

Зі змісту Висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №1083 від 03.07.2024 року, вбачається, що з січня 2022 року ОСОБА_1 проживає окремо від родини, в лютому 2022 року виїхав за кордон (Канада), де перебуває і на даний час. ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 за рішенням суду, на день ОСОБА_5 подарував дочці телефон, участі у додаткових витратах на утримання дочки не бере. Востаннє ОСОБА_1 мав змогу поспілкуватися з ОСОБА_4 по телефону у травні 2024 року під час перебування дочки на навчанні у школі.

ОСОБА_2 категорично заперечує викладені в позовній заяві вимоги ОСОБА_1 щодо спілкування з дочкою ОСОБА_4 в телефонному режимі та режимі відеозв`язку через месенджери кожні вихідні дні протягом дня, пояснюючи, що кожної суботи дочка займається в спортивній секції, після кожного спілкування з батьком ОСОБА_4 перебуває у знервованому стані, так як батько в телефонних розмовах не стільки цікавиться вихованням та розвитком дитини, як випитує інформацію, що стосується її мами та родини. Стосовно подарованого батьком телефону ОСОБА_2 зауважила, що змушена контролювати користування, щоб ОСОБА_4 постійно граючись, не порушувала режим дня. ОСОБА_2 наполягає на спілкуванні дочки з батьком в телефонному режимі лише два вихідні на місяць (неділя).

Питання підготовки висновку до суду щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради 18.06.2024, досліджено наявні у службі (управлінні) у справах дітей міської ради матеріали справи, заслухано матір та дитину.

ОСОБА_2 роз`яснено, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, органом опіки та піклування мають враховуватися передусім вік дитини та її інтереси.

Враховуючи вік дитини, виходячи з її інтересів, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування в телефонному режимі або режимі відеозв`язку через месенджери кожної суботи та неділі місяця з урахуванням режиму дитини та різниці в часі. За згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок спілкування батька із дочкою.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частиною першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Стаття 141 СК України визначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27.11.1992, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07.08.1996 §78).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Той факт, що відповідачем ОСОБА_2 чиняться певні перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи. Це вбачається, зокрема, з пояснень сторін, а також, з обставин, які встановлені службою (управлінням) у справах дітей Житомирської міської ради.

Разом з тим, активна поведінка батька, а саме звернення до служби у справах дітей задля вирішення спору, а також звернення до суду з даним позовом, свідчить про те, що батьки дівчинки мають певні напружені стосунки між собою, при цьому батько дитини має намір та бажання спілкуватися зі своєю донькою, брати участь у її вихованні та житті, на що має право на рівні з матір`ю.

Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить реалізацію батьківських прав позивача, а й буде відповідати інтересам дитини.

Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Суд звертає увагу сторін на те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з батьком.

Будь-яких доказів того, що спілкування дитини з батьком шкодить здоров`ю дівчинки, її емоційному чи психологічному стану, або суперечать інтересам дитини іншим чином, матеріали справи не містять.

Батько, який проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком.

Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з дитиною з боку відповідача беззаперечно порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні доньки та спілкуванні з нею, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання позивача не чинити таких перешкод підлягають до задоволення.

Надання органом опіки та піклування допомоги особам у здійсненні ними своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків передбачено статтею 17 СК України, відповідно до якої орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів передбачена статтею 19 СК України. Так, відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, щодо визначення ОСОБА_6 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1083 від 03.07.2024, враховуючи вік дитини, виходячи з її інтересів, виконавчий комітет міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування в телефонному режимі або режимі відеозв`язку через месенджери кожної суботи та неділі місяця з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі. За згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою.

Заперечень щодо рекомендованого органом опіки та піклування способу участі у вихованні та спілкуванні батька з дочкою від сторін не надійшло.

Отже, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі у вихованні та спілкуванні позивача з дочкою у порядку, який рекомендований висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки, який затверджений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №1083 від 03.07.2024.

Зазначений спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею суд вважає таким, що у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дочки.

При цьому, суд наголошує, що основним завданням суду є здійснення своєї базової функції - ухвалення обов`язкового рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які не можуть між собою домовитися. Тому суд не зазначає у рішенні суду про те, що за згодою обох батьків ними може бути визначений додатковий порядок побачень батька із дочкою, як вказано у висновку органу опіки та піклування.

Суд зауважує, що відповідач не позбавлена можливості у разі зміни обставин, які б підтверджували наявність негативного впливу контакту батька і дитини на нормальний розвиток дитини, порушення інтересів дитини, у визначеному судом порядку, на звернення до суду з відповідним позовом про зміну встановленого способу участі батька у вихованні дочки.

На підставі вищевикладеного, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволення заявленого позову.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування в телефонному режимі або режимі відеозв`язку через месенджери кожної суботи та неділі, з урахуванням режиму дня дитини та різниці в часі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2147,20 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Третя особа: Служба у справах дітей Житомирської міської ради (м. Житомир, м-н ім. С.П. Корольова, 4/2).

Суддя Т.А. Воробйова

Повний текст рішення складено 05.11.2024