Провадження №6/752/679/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Бердар М.М. звернувся до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника

В обґрунтування подання зазначено, у нього на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження НОМЕР_2, до складу якого входить:

виконавче провадження НОМЕР_1, відкрите на підставі виконавчого листа №761/15235/20 виданого 23.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми неповернутих коштів у розмірі 1 297 660 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості у розмірі 10251,51 грн. та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 46 653,98 грн.;

виконавче провадження НОМЕР_3, відкрите на підставі виконавчого листа, №761/15235/20 виданого 23.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 297 660 грн.;

виконавче провадження НОМЕР_4, відкрите на підставі виконавчого листа№761/15235/20 виданого 23.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 5 172,72 грн.;

виконавче провадження НОМЕР_5, відкрите на підставі виконавчого листа №761/15235/20 виданого 23.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.;

виконавче провадження НОМЕР_5, відкрите на підставі виконавчого листа №761/15235/20, виданого 23.01.2024 Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 7 759,08 грн. судового збору.

Приватним виконавцем винесено постанови про відкриття вищезазначених виконавчих проваджень, а 24.04.2024 - постанови про стягнення з боржника основної винагороди, а також постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою про відкриття виконавчого провадження боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно і попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначену постанову направлено боржнику рекомендованим листом №398 за адресою проживання: АДРЕСА_1 . Постанова про відкриття виконавчого провадження повернулась поштовим відділенням як не вручена.

24.04.2024 від Державної фіскальної служби України отримано інформацію про відсутність у боржника джерел отримання доходів та відсутність рахунків, відкритих ним як фізичною особою-підприємцем.

24.04.2024 від Пенсійного фонду України отримано відомості про відсутність інформації щодо роботи боржника за трудовими та цивільно-правовими договорами, однак отримує пенсію у розмірі 2520,00 грн.

24.04.2024 сторонам виконавчого провадження та 25 діючим банкам України направлено постанову про арешт коштів боржника.

21.05.2024 Міністерство внутрішніх справ України повідомило про відсутність зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо майна, зареєстрованого на ім`я боржника, а також належності майна за місцем проживання боржника ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованого за боржником на праві власності майна, на яке може бути звернено стягнення, не виявлено.

Земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Виходячи з вищенаведеного, в ході перевірки майнового стану боржника при примусовому виконанні рішення встановлено, що задовольнити вимоги стягувача за рахунок звернення стягнення на кошти боржника, рухоме майно являється неможливим, у зв`язку з відсутністю будь-якого майна.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області №372/1824/15-ц від 21.06.2016 визнано недійним договір купівлі-продажу будинку який розташований в АДРЕСА_2 , від 12.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за №1923; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1589 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , (кадастровий номер :01:012:0020) від 12.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., та зареєстрований в реєстрі за №1925.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 28.09.2016 у даній справі, рішення Обухівського районного суду Київської області від 12.09.2014 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 вищезазначені судові рішення були скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25.05.2018 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2019 рішення Обухівського районного суду Київської області від 25.05.2018 скасовано та ухвалено нове, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку від 12.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І. В., зареєстрований в реєстрі за №1923, та договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.09.2014, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 1925.

Постановою Верховного Суду України від 05.02.2020 постанову Київського апеляційного суду від 20.05.2019 залишено без змін.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка кадастровий номер :01:012:0020 площею 0, 1589 га та житловий будинок загальною площею 286,6 кв.м., житлова площа 83,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані за ОСОБА_3 .

Просив надати йому дозвіл на примусову реалізацію нерухомого майна, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: 1/2 частину земельної ділянки, площею: 0,1589 га, кадастровий номер 322316801:01:012:0020, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частину житлового будинку загальною площею 286,6 кв.м., житлова площа 83,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2 по виконанню виконавчого листа №761/15235/20, виданого 23.01.20024 Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 боргу в розмірі 2765157,29 грн.

Приватний виконавець в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

30.03.2023 Голосіївським районним судом міста Києва по справі №761/15235/20 було ухвалено рішення, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 суму неповернутих коштів у розмірі 1 297 660,00 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості у розмірі 10251,51 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 46 653,98 грн., судовий збір у розмірі 5 172,72 грн, в решті позовних вимог - відмовлено.

28.09.2023 Київським апеляційним судом було винесено постанову, згідно з якою рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у подвійному розмірі, сплачених за договорами купівлі-продажу, які були укладені із застосуванням обману і стягнення моральної шкоди, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1 297 660 грн., моральну шкоду у розмірі 100 000 грн., судовий збір в розмірі 7 759,08 грн.

24.04.2024 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 23.01.2024 по справі №761/15235/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 7 759,08 грн.

24.04.2024 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 23.01.2024 по справі №761/15235/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 100000 грн.

24.04.2024 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 23.01.2024 по справі №761/15235/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1297660 грн.

24.04.2024 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 23.01.2024 по справі №761/15235/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 5172,72 грн.

24.04.2024 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 23.01.2024 по справі №761/15235/20 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неповернутих коштів у розмірі 1 297 660,00 грн., інфляційні втрати від простроченої заборгованості у розмірі 10251,51 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 46 653,98 грн.

04.07.2024 зазначені виконавчі провадження об`єднані зведене виконавче провадження НОМЕР_2.

Приватним виконавцем накладено арешт на кошти (грошові/електронні) боржника у межах суми стягнення з урахуванням витрат виконавчого провадження та а винагороди приватного виконавця.

Також приватним виконавцем зроблено запити щодо наявності відкритих банківських рахунків та наявності у боржника майна.

Згідно з інформаційною довідкою від 04.07.2024 №385543949 за ОСОБА_2 зареєстрованоправо власності житловий будинок загальною площею 286,6 кв.м., житлова площа 83,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на справедливий судовий розгляд.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду й ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статями 6, 13 Конвенції.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 10 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Частинами 10, 11 ст. 440 ЦПК України встановлено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Звертаючись до суду із поданням, приватний виконавець просить суд надати дозвіл на примусову реалізацію 1/2 частини земельної ділянки, площею: 0,1589 га, кадастровий номер 322316801:01:012:0020, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та 1/2 частину житлового будинку загальною площею 286,6 кв.м., житлова площа 83,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в межах зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2 по виконанню виконавчого листа №761/15235/20.

Суд відзначає, що Законом України «Про виконавче провадження» та чинним ЦПК України передбачено право виконавця звертатись до суду з поданням про звернення стягнення на майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а не за отриманням дозволу на реалізацію такого майна. Суд відзначає, що термін «звернення стягнення на майно» включає в себе не тільки його примусову реалізацію, а ще і його арешт та вилучення.

Суд зауважує, що до подання не додані докази надсилання постанов про відкриття виконавчих проваджень боржнику в порядку визначеному ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження». Суд вважає, що копія конверту не є належним доказом надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження боржнику, оскільки відсутній опис вкладення, з якого можна було б встановити, які саме постанови надсилались боржнику.

Зазначене дає підстави для висновку, що боржник не є обізнаним про те, що відкрито виконавчі провадження, у яких він є боржником.

Крім того, звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутності у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача.

З наданих суду доказів не вбачається, що приватним виконавцем було належним чином та в повному обсязі проведено всі необхідні виконавчі дії.

Так, відсутні відомості про те, чи виходив приватний виконавець за місцем проживання боржника для можливості виявлення та опису рухомого/нерухомого майна, чи вживав приватний виконавець дії щодо розшуку боржника або приводу боржника, з питанням про примусове проникнення до його житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи.

Також приватним виконавцем не з`ясовано чи є нерухоме майно, дозвіл на відчуження якого він просить у суду, спільною сумісною власністю подружжя, чи зареєстровані за адресою такого нерухомого майна малолітні/неповнолітні діти і чи не призведе таке звернення стягнення на нерухоме майно до порушення прав таких осіб.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Керуючись ст.353-355, 430 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М.М. залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу складено 08.11.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова