ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/2823/23 Номер провадження 22-ц/814/2956/24Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Кузнєцової О. Ю., Обідіної О. І.,

за участю секретаря Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року у складі судді Даценко В. М.

у цивільній справі за позовом Лубенської міської ради Лубенської об?єднаної територіальної громади Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 про скасування свідоцтва про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію, скасування державної реєстрації права власності,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року представник Лубенської міської ради Лубенської об?єднаної територіальної громади Лубенського району Полтавської області звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , у якому просив суд визнати недійсним та скасувати свідоцтва про право на спадщину за законом № 1706 від 12.11.2021 та № 1707 від 12.11.2021, видані ОСОБА_1 на спадкове майно померлої ОСОБА_2 та скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, гараж № НОМЕР_1 , загальною площею 20,8 кв. м за адресою Полтавська область Лубенський район м. Лубни, гаражне товариство «Мисливець», проведену за ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенко Г. К. № 61547114 від 12.11.2021, з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040) та земельну ділянку площею 0,0023 га, кадастровий номер :06:068:0091, проведену за ОСОБА_1 на підставі рішення державного реєстратора державного нотаріуса Другої лубенської державної нотаріальної контори Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенко Г. К. №61547400 від 12.11.2021 з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 040).

Стягнути з відповідача понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Позов мотивовано тим, що у АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та якій на праві власності належало вказане нерухоме майно.

На підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року у справі № 539/1455/21 про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , відповідач оформила спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом № 1705, № 1706, № 1707 на спадкове майно.

Разом з тим, постановою Полтавського апеляційного суду від 16.02.2022 вищевказане рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області було скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

В подальшому рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2023 року у справі № 539/1022/23 було частково задоволені позовні вимоги Лубенської міської ради та визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.11.2021, зареєстроване за № 1705, видане ОСОБА_1 на спадкове майно померлої ОСОБА_2 .

У вказаному рішенні судом встановлено, що право власності на спірну квартиру ОСОБА_1 набула на підставі рішення суду про визнання факту її проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_2 , яке в подальшому було скасоване, а тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_1 , як спадкоємцю четвертої черги на підставі скасованого рішення суду про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю підлягає задоволенню.

Позивач вважає, що в ОСОБА_1 відсутні підстави для спадкування майна померлої ОСОБА_2 так, як вона не є особою, яка не мала права на спадкування, тому наявні всі підстави для скасування та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину зазаконом № 1706 та № 1707, а також скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності відповідача на спірне нерухоме майно.

Вважає що у даному випадку порушено інтерес Лубенської міської територіальної громади на спадкове майно померлої ОСОБА_2 так як відсутні спадкоємці на спадкове майно та Лубенська міська рада має право на визнання цього майна відумерлою спадщиною в порядку статті 1277 ЦК України.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано недійсними та скасовано свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2021, зареєстровані в реєстрі за № 1706 та № 1707, видані ОСОБА_1 на спадкове майно померлої ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Лубенської міської ради понесені витрати на сплату судового збору в сумі 6 710 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що спадщина була передана ОСОБА_1 , яка не має права на спадкування, що позбавляє Лубенську міську територіальну громаду отримати майно у свою власність як відумерлу спадщину в порядку, передбаченому цивільним законодавством.

Не погодившись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 - адвокат Юхимович С. А. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог Лубенської міської ради.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції ухвалив рішення у порушення статті 376 ЦПК України та застосував норми права без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.

Вказує, що в мотивувальній частині рішення суд не вказав про вчинені судом процесуальні дії щодо надання інформації про закликання нотаріальною конторою інших спадкоємців до спадщини після скасування рішення про встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_2 та подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, а лише обмежився висновком про те, що під час розгляду справи не здобуто доказів того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 .

Відтак, вірно встановивши, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 своє право на спадкування реалізувала спадкоємець четвертої черги ОСОБА_1 , проте після скасування рішення інші спадкоємці не були закликані до спадщини та отримавши відомості про надходження до нотаріальної контори заяви іншого спадкоємця про прийняття спадщини, суд дійшов помилкового висновку, який не ґрунтується на вимогах закону та не відповідає обставинам справи.

Зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що інший спадкоємець ОСОБА_3 вчасно, тобто у визначені нотаріусом строки подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Вказаний спадкоємець не могла знати, що рішення суду, яким ОСОБА_1 визнана спадкоємцем четвертої черги, скасовано, так як не була учасником справи, тому реалізувала своє право на прийняття спадщини після відповідного оголошення нотаріуса про закликання її до спадкування.

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину та у порядку статті 1296 ЦК України може отримати свідоцтво про право на спадщину не маючи обмежень у часі, підтвердивши при цьому свої родинні зв`язки зі спадкодавцем.

Звертає увагу на те, що після виконання нотаріусом вимог закону щодо закликання спадкоємців спадкоємець вчасно подав заяву про прийняття спадщини та виявив своє бажання вступити у спадкові права, а тому Лубенська міська рада не є належним позивачем у справі, так як право вимоги у неї до ОСОБА_1 відсутнє.

Вважає, що помилкові висновки суду першої інстанції, ігнорування вимог закону свідчать про не дотримання судом принципу верховенства права та завдань цивільного судочинства, а ухвалене рішення не відповідає принципам ефективного судового захисту, ідеології справедливості, ідеї права та перешкоджає відповідачу користуватися такими гарантіями.

Крім того вважає. що допустивши формальний підхід до вирішення заявленого спору та задовольнивши позовні вимоги неналежного позивача, суд порушив право відповідача на судовий захист.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Лубенської міської ради просить залишити судове рішення без змін як обґрунтоване, а подану апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального праваПо справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лубни у віці 66 років померла ОСОБА_2 , про що Лубенським міськрайонним відділом ДРАЦС Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вчинено актовий запис № 446 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 17.07.2020 (а. с. 6).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 2093/14.1-03 від 05.11.2020, виданої виконавчим комітетом Лубенської міської ради, ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_2 з 30.06.1982 по 10.08.2020 (а. с. 95 зворот).

23 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Першої Лубенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , за якою Другою Лубенською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 270/2020 (а. с. 76-140).

На виконання листа завідувача Другої лубенської державної нотаріальної контори від 23.10.2020 за 3 02-14/1027 ОСОБА_1 03.11.2020 подала заяву про прийняття спадщини, приведену у відповідність до вимог закону щодо форми та змісту, зокрема із нотаріальним засвідченням справжності її підпису (а. с. 91).

Постановою державного нотаріуса Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. від 03.02.2021 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії- видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують родинні відносини ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_2 (а. с. 96).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року по справі № 539/1455/21 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , із середини липня 2013 року і по день її смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7-8).

На підставі вказаного судового рішення 12 листопада 2021 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини та цього ж дня отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлій ОСОБА_2 , а саме гараж № НОМЕР_1 в м. Лубни в гаражному товаристві «Мисливець» та земельну ділянку площею 0,0023 га кадастровий номер :06:068:0091, на якій розташований гараж, видані державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори Іщенко Г. К. та зареєстровані в реєстрі за номером 1706 та 1707 відповідно (а. с. 15, 16, 100).

Цього ж дня було прийнято рішення про державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на вищевказані гараж та земельну ділянку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 333990618 та № 333991245 від 30.05.2023 (а. с. 17,18).

Постановою Полтавського апеляційного суду 16 лютого 2022 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини (а. с. 9-10).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що право власності на спірний гараж та земельну ділянку ОСОБА_1 набула на підставі рішення суду про визнання факту її проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_4 , яке в подальшому було скасоване, а тому позовна вимога про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_1 , як спадкоємцю четвертої черги за законом, на підставі скасованого рішення суду підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмову від її прийняття спадкоємцем за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (стаття 1223 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (частина перша статті 1296 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 зроблено висновок, що «свідоцтво про право на спадщину - це документ, який посвідчує перехід права власності на спадкове майно від спадкодавця до спадкоємців. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується оформлення спадкових прав. У ЦК України закріплено можливість пред`явити позовну вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва)».

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18), від 14 травня 2018 року у справі № 296/10637/15-ц (провадження № 61-2448св18) та від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18).

Встановлено, що право на спадкування у четверту чергу за законом майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відповідач ОСОБА_1 набула на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 28 вересня 2021 року про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Проте таке рішення суду не набрало законної сили та було скасоване Полтавським апеляційним судом 16 лютого 2022 року, а тому, не створило тих юридичних наслідків, що обумовлюють право відповідача на спадкування після смерті ОСОБА_2 , та видані ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом підлягають визнанню недійсними на підставі статті 1301 ЦК України, як видані особі, яка не мала права на спадкування.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача - Лубенської міської ради права вимоги до відповідача є безпідставними та відхиляються апеляційним судом, оскільки нерухоме майно, що входить до складу спадщини ОСОБА_2 , а саме: гараж № НОМЕР_1 в м. Лубни в гаражному товаристві «Мисливець» та земельна ділянка площею 0,0023 га кадастровий номер :06:068:0091, знаходяться на території Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, до якої у разі відумерлості спадщини переходить право власності на дане майно.

Подання заяви про визнання спадщини відумерлою є обов`язком органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна і така заява відповідно до вимог частини другої статті 1277 ЦК України подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

За правилами статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини у строки, встановлені статтею 1270 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що протягом шести місяців з часу відкриття спадщини ОСОБА_2 особи, які мають право на спадкування, до Лубенської державної нотаріальної контори, у якій заведено спадкову справу № 270/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , не звертались.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» Лубенською державною нотаріальною конторою 26 січня 2024 року розміщено оголошення в газеті «Голос України» про відкриття спадщини в місті Лубни Полтавської області після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

09 лютого 2024 року до Лубенської державної нотаріальної контори надійшла заява від імені ОСОБА_3 із зазначенням адреси її місця проживання - АДРЕСА_3 про прийняття спадщини ОСОБА_2 , яка є двоюрідною сестрою батька заявника - ОСОБА_5 , який проживає у м. москва. Проте доказів споріднення із спадкодавцем ОСОБА_2 заявником нотаріусу не надано та її особу не посвідчено. Адресований заявнику лист державного нотаріуса про необхідність особисто (або представнику по довіреності) з`явитися до Лубенської державної нотаріальної контори та надати необхідні документи, у тому числі, що підтверджують родинні зв`язки з померлою, повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а вказана адреса місця проживання ОСОБА_3 не підтвердилась (а. с. 190-197).

Таким чином, по справі не встановлено і суду не доведено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_2 і така обставина на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання недійсними та скасування свідоцтв про право на спадщину за законом щодо майна ОСОБА_2 , виданих ОСОБА_1 , не впливає.

У справі, що переглядається апеляційним судом, Лубенська міська рада є заінтересованою особою, оскільки з моменту відкриття спадщини ОСОБА_2 16 липня 2020 року минуло більше чотирьох років і в установленому законом порядку спадщину після її смерті не було прийнято особами, які мають право на спадкування.

Встановивши, що видачею відповідачу ОСОБА_1 свідоцтв про право на спадщину за законом щодо спірного нерухомого майна порушуються права Лубенської міської ради, як органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням майна, на визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про захист прав та законних інтересів позивача, що доводами апеляційної скарги представника відповідача не спростовується.

Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Юхимович Світлани Андріївни - залишити без задоволення.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. Ю. Кузнєцова

О. І. Обідіна