Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач посилається на те, що 29 лютого 2024 року о 16 годині 30 хвилин в м. Дніпро, Самарський район, вул. Іларіонівська, електроопора 1/07, відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, через що здійснив наїзд на перешкоду у вигляді ями. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3.6 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Транспортний засіб ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 належить позивачці ОСОБА_3 .

Постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року, яка набрала законної сили 16 квітня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № ЕР.218479207, строк дії договору з 00:00 20.12.2023 по 24:00 19.12.2024 включно, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн.

У зв`язку з цим одразу після настання ДТП страховика було повідомлено про подію, однак останнім повідомлено, що вказаний випадок не є страховим, а тому заподіяна шкода не підлягає відшкодуванню ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

Крім того, листом від 14 травня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» у відповідь на адвокатський запит від 14 травня 2024 року, повідомлено про те, що ДТП, що відбулась 29 лютого 2024 року за участю ТЗ ИЖ 27175, номерний знак: НОМЕР_1 , не була розцінена як страховий випадок для здійснення страхового відшкодування згідно полісу ЕР.218479207, оскільки відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно висновку судового експерта Цаберябий В.М. № 029/24 від 13 березня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ИЖ 27175, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 42 576,16 гривень.

Отже, з моменту, коли сталася ДТП у позивачки виникло право вимоги саме до безпосереднього заподіювана шкоди ОСОБА_2 , у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом до відповідача як заподіювача шкоди.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, позивачка ОСОБА_3 є особою пенсійного віку та їй вкрай важливо мати транспортний засіб для особистого використання. Пошкодження її транспортного засобу вимагає додаткових матеріальних затрат, при цьому відповідач у добровільному порядку шкоду не відшкодував та поводив себе зухвало, не дивлячись на свою вину та на неодноразові звернення позивачки. Відмови ОСОБА_2 спричинили позивачці стрес та роздратування, обмеження у звичній можливості використовувати власний транспортний засіб, а тому, виходячи із принципів розумності, виваженості і справедливості позивачка оцінює моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.

З метою досудового врегулювання спору, на адресу реєстрації відповідача ОСОБА_2 17 травня 2024 року було направлено досудову вимогу, в якій останньому запропоновано у п`ятиденний строк з дня отримання вказаної досудової вимоги, виплатити грошові кошти у розмірі 42 576 грн. 16 коп. Проте вказана вимога ОСОБА_2 , проігнорована, сума завданої шкоди не сплачена.

З огляду на викладене, позивач прохає суд стягнути з відповідача на свою користь:

-матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 42 576 грн. 16 коп.;

-моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.;

-судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.;

-витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 3 500 грн.;

-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачеві автомобіля сталася виключно через невідповідність стану автомобільної дороги вимогам безпеки дорожнього руху.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року, яка набрала законної сили 16 квітня 2024 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850 гривень (а. с. 19).

У постанові судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2024 року зазначено, що 29 лютого 2024 року о 16 годині 30 хвилин в м. Дніпро, Самарський район, вул. Іларіонівська, електроопора 1/07, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, через що здійснив наїзд на перешкоду у вигляді ями. Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.2.3.6 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП.

Згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 транспортний засіб ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 (а. с. 16).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ИЖ 27175, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу № ЕР.218479207, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 160 000 грн. (а. с. 17).

Листом від 14 травня 2024 року вих. № 913-31 ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» повідомлено про те, що ДТП, що відбулась 29 лютого 2024 року за участю ТЗ ИЖ 27175, номерний знак: НОМЕР_1 , не була розцінена як страховий випадок для здійснення страхового відшкодування згідно полісу ЕР.218479207, оскільки відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (а. с. 51-52).

Згідно висновку судового експерта Цаберябий В.М. № 029/24 від 13 березня 2024 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ИЖ 27175, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 42 576,16 грн. (а. с. 20-30).

У частині першій статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц (провадження № 61-6468зпв18) вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою».

У частині четвертій статті 1187 ЦК України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Результат аналізу частини четвертої статті 1187 ЦК України дає можливість стверджувати, що умовою застосування частини четвертої статті 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником транспортного засобу з власної волі не є його неправомірним заволодінням.

Отже, посилання позивача не ґрунтуються на обставинах незаконної передачі ОСОБА_2 належного їй автомобіля, який отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та не свідчить про те, що відповідач має відповідати за шкоду, завдану власнику транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У відповідності до ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

П.2.12 Правил дорожнього руху України, передбачає, що власник транспортного засобу має право на відшкодування збитків, завданих унаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки дорожнього руху.

Частиною 3 статті 14 та частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Із матеріалів справи вбачається, що механічні пошкодження належного позивачеві автомобілю були завдані, у зв`язку із здійсненням наїзду відповідачем на перешкоду у вигляді ями. Вказані обставини можуть свідчити про невідповідність стану автомобільної дороги вимогам безпеки дорожнього руху, у зв`язку із чим позивач має право на відшкодування збитків з особи відповідальної за утримання доріг.

Оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку із чим позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 листопада 2024 року.

Суддя Т.А.Ковальчук