ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/8/24 Номер провадження 22-ц/814/2340/24Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М.М. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

імена (найменування) сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сироти Дмитра Івановича

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року, ухвалене суддею Оксенюк М.М.,

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2023 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» Гайова А.С. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 4878508, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 20000 грн., строком на 30 днів.

Відповідач належним чином не виконав свої кредитні зобов`язання.

11.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу № 12Т, за умовами якого, згідно Реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором в сумі 80060,00 грн. з яких:

- 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 60060,00 грн. заборгованість за відсотками.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором в розмірі 80060,00 грн. та судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 березня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4878508 від 04 серпня 2021 року в загальному розмірі 80060,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн., а всього у розмірі 4147,20 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Сирота Д.І., просив рішення суду скасувати та ухвали нове рішення, яким відмовити в задовленні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів узгодження між сторонами розміру процентів, які були нараховані після закінчення строку кредитного договору. Вказав, що умови кредитного договору щодо його пролонгації є нікчемними та несправедливими, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, позивачем не надано належних доказів переходу права вимоги за кредитним договором від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс». Вказав, що не отримував повідомлення про відступлення права вимоги.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просили рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відзив мотивовано тим, що доводи ОСОБА_1 щодо неузгодження розміру відсотків є необгрунтованими, оскільки кредитним договором чітко визначено умови нарахування відсотків за користування кредитом.

Окрім того, в матеріалах справи наявні докази права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , зокрема копія договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, витяг з додатку № 1 до даного договору, копії платіжних доручень. Зазначено, що до позовної заяви додано витяг з додатку до договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, так як реєстр боржників містить у собі інформацію, що становить таємницю фінансової послуги.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 04.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи був укладений договір про споживчий кредит № 4878508, шляхом подання анкети-заяви на кредит, який підписано електронним підписом позичальника з одноразовим ідентифікатором, за умовами якого позичальнику надається кредит у розмірі 20000,00 грн., строком на 30 днів (з 04.08.2021) з терміном повернення 03.09.2021, з комісією за надання кредиту у розмірі 0,00 грн., яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово з процентами за його користування у розмірі 60,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, з стандартною (базовою) процентною ставкою за користування кредитом 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 9).

Згідно платіжного доручення 52892139 від 04.08.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало кошти ОСОБА_1 у сумі 20000,00 грн. згідно договору № 4878508 (а.с. 18, зворотня сторона).

11.11.2021 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладений Договір відступлення прав вимоги № 12Т за умовами якого зобов`язується відступити права вимоги зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, у якому рахується ОСОБА_1 з сумою заборгованості 80060,00 грн. з яких: 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 60060,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 20, зворотня сторона).

Відповідно до платіжних інструкцій ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» згідно договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 (а.с. 6-7).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 11.11.2021 відповідачу нарахована сума заборгованості 80060,00 грн. з яких: 20000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 60060,00 грн. заборгованість за відсотками, які залишилися незмінними до 28.12.2023 (а.с. 20).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про їх деведеність та обгрунтованість.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору - вчинення відповідного правочину у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

На підтвердження набуття права вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04 серпня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» надало копію Договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, витяг з додатку № 1 до договору факторингу № 12Т від 11.11.2021, в якому було зазначено дані по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_1 , та копії платіжних документів про перерахування коштів за договором відступлення прав вимоги на рахунок ТОВ «Мілоан».

Проте, в договорі відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року не зазначено про передання ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04 серпня 2021 року.

Відповідно до п. 1.1. Договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договороами вказаними у реєстрі боржників укладеними між кредитором та боржниками (портфель заборгованості).

Водночас, ТОВ «Діджи Фінанс» не було надано суду підписаного ним та ТОВ «Мілоан» реєстру боржників за договором відступлення прав вимоги № 12Т від 11 листопада 2021 року, в якому б було зазначено про передачу прав вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04 серпня 2021 року.

Долучений до матеріалів справи витяг з додатку № 1 до договору факторингу № 12Т від 11.11.2021 року не є належним доказом переходу прав вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04.08.2021, оскільки він сформований позивачем, не містить підпису представника ТОВ «Мілоан» та не скріплений його печаткою.

Доводи ТОВ «Діджи Фінанс», викладені у відзиві на апеляційну скаргу, щодо неможливості надання до суду реєстру боржників, оскільки він містить у собі інформацію, що становить таємницю фінансової послуги колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Поняття таємниці фінансової послуги визначене Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».

Відповідно до п. 61 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» таємниця фінансової послуги - будь-яка визначена законом інформація (крім інформації, що становить банківську таємницю і професійну таємницю на ринках капіталу та організованих товарних ринках) щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відома надавачу фінансових або супровідних послуг у процесі його обслуговування (у тому числі при наданні фінансової або супровідної послуги), та/або інформація щодо взаємовідносин надавача фінансових або супровідних послуг з клієнтом чи третіми особами при наданні фінансових або супровідних послуг, а також інформація про діяльність надавача фінансових або супровідних послуг та/або про клієнта надавача фінансових або супровідних послуг, отримана Регулятором під час здійснення нагляду.

Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» до таємниці фінансової послуги, зокрема, належить інформація про: 1) рахунки клієнта; 2) операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини; 3) фінансовий або майновий стан клієнта; 4) організацію та здійснення охорони надавачів фінансових послуг та/або посередників та осіб, які перебувають у приміщеннях надавачів фінансових послуг та/або посередників, а також будь-яка інформація про коди (шифрування тощо), що використовуються надавачем фінансових послуг та/або посередником для захисту інформації; 5) організаційно-правову структуру клієнта - юридичної особи, її керівників, напрями діяльності; 6) діяльність клієнтів чи інша інформація, що становить комерційну таємницю, про будь-який проект, винахід, зразки продукції тощо, інша комерційна інформація; 7) надавачів фінансових послуг та/або посередників та їхніх клієнтів, що отримується/збирається Регулятором під час здійснення своїх повноважень, у тому числі під час здійснення нагляду, включаючи валютний нагляд, оверсайту, а також перевірок з питань дотримання вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, законодавства з питань застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), законодавства про захист прав споживачів; 8) надавачів фінансових послуг та/або посередників та їхніх клієнтів, що отримується Регулятором відповідно до міжнародного договору або за принципом взаємності від органу нагляду за фінансовими установами іноземної держави.

Разом з тим, відповідно до ч. 8, 9 статті 11 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» надавач фінансових послуг та/або посередник має право надавати інформацію, що становить таємницю фінансової послуги, нотаріусам, посадовим особам органів місцевого самоврядування та іноземним консульським установам, уповноваженим на вчинення нотаріальних дій, державній виконавчій службі, приватним виконавцям, суду, третейському суду, міжнародному комерційному арбітражу для захисту своїх прав та законних інтересів у справах, учасником яких він є, в Україні і за кордоном. Положення цієї статті поширюються також на осіб, яким були відступлені права вимоги за договорами про надання фінансових послуг, а також на надавачів фінансових послуг та/або посередників після втрати ними права на здійснення діяльності з надання фінансових послуг та/або діяльності з надання посередницьких послуг.

З наведеного слідує, що ТОВ «Діджи Фінанс», як юридична особа, що здійснює економічну діяльність в сфері надання фінансових послуг має реальну можливість безперешкодно надати суду реєстр боржників, який є належним доказом відступлення прав вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04.08.2021.

Окрім того, відповідно до п. 6.6 договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021, кредитор протягом десяти робочих днів з моменту переходу до нового кредитора права вимоги готує та передає новому кредиторові письмові повідомлення (з мокрими печатками та оригінальними підписами) боржникам про відступлення новому кредиторові права вимоги (що оформляється актом прийому-передачі). Протягом п`яти календарних днів з дати отримання таких письмових повідомлень новий кредитор направляє їх боржникам.

Проте, позивач повідомив ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги лише 26.12.2023, що підтверджується печаткою Укрпошти в описі вкладень до цінного листа (а.с. 19), тобто за 2 дні до моменту звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вимоги чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку про недоведення позивачем права вимоги за кредитним договором № 4878508 від 04.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За розгляд справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у сумі 1610,40 грн., який відповідно до вищевказаних вимог закону підлягає стягненню на його користь з позивача.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 3, 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Сироти Дмитра Івановича задовольнити.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 22 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1610,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О. Ю. Кузнєцова

Судді: Г. Л. Карпушин

В. П. Пікуль