Справа № 342/866/24
Провадження № 2/342/485/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

секретаря судового засідання Малик Г.В., Сьомкайло І-М.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Левенець Л.В., звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та після зміни предмета позову просить визначити йому додатковий строк для подання до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. заяви про прийняття спадщини за законом в порядку спадкової трансмісії після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що реалізовуючи спадкові права спадкоємця першої черги за законом після смерті дружини ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Городенківської ДНК, де була заведена спадкова справа №146/2023. Оскільки матір померлої дружини, ОСОБА_5 , заповіла все своє майно доньці ОСОБА_6 та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина не встигла подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері, тому позивач ІНФОРМАЦІЯ_3 , у межах шестимісячного строку, передбаченого для прийняття спадщини, подав державному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті тещі - ОСОБА_5 у порядку спадкової трансмісії.

07.11.2023 нотаріус видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкове майно житлове господарство було зареєстроване як колгоспний двір, без визначення часток, тому звернувся з позовом до суду про визнання права власності на житлове господарство в порядку спадкування після смерті дружини як спадкоємець першої черги за законом. Під час розгляду справи дізнався, що державний нотаріус спадкову справу після смерті ОСОБА_5 не завела, тому звернувся до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я., яка відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій з мотивів пропуску строку прийняття спадщини. Причини пропуску строку вважає поважними, оскільки у межах передбаченого законом шестимісячного строку подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а подальші дії нотаріуса не є його компетенцією та не залежать від його волі.

У позові зазначено, що у тому разі, якщо б державний нотаріус завела спадкову справу після смерті ОСОБА_5 , оскільки заява позивача була подана першою, він би не пропустив строку прийняття спадщини. За таких обставин ефективним способом захисту вважає визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, яким вже заведена спадкова справа, що дасть можливість звернутися із заявою до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я., де відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_5 , отримати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у колгоспному дворі по аналогії з іншими спадкоємцями, на підставі якої суд зможе завершити судовий розгляд справи про визнання права власності на спадкове майно шляхом визначення розміру часток всіх спадкоємців та визнання права власності на спадкове майно за ними відповідно до закону.

Провадження у даній справі відкрито 27.06.2024, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

22.07.2024 від відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшов відзив, просили у задоволенні позову відмовити. Зазначили, що, бажаючи реалізувати своє право на обов`язкові частки у спадщині після смерті матері, 10.07.2023 звернулися до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. із відповідними заявами та документами, на підставі яких заведена спадкова справа. Від інших спадкоємців аналогічні заяви не поступали у передбачений законом шестимісячний строк, та твердження позивача не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку. Вважають, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 06.08.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні сторона позивача підтримала вимоги позовної заяви, просили позов задовольнити. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що з померлою дружиною будували будинок по АДРЕСА_1 , який належав на праві власності його тещі та тестю, у 2012 році його тесть ОСОБА_7 помер та дружина ОСОБА_6 прийняла спадщину за заповітом. Теща ОСОБА_5 , яка померла у 2023 році, склала заповіт на користь своєї дочки. Його дружина померла через кілька днів після смерті матері та спадщину не встигла прийняти; звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті дружини та після смерті тещі у порядку спадкової трансмісії, проте спадкову справу державний нотаріус завела тільки після смерті дружини. Вже під час розгляду цивільної справи про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом дізнався, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом не була заведена, а приватний нотаріус Стефурак Н.Я. завела спадкову справу після смерті ОСОБА_5 за заявами відповідачів.

Відповідачі щодо позову заперечили, просили відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначили, що мають право на спадкове майно після смерті матері, оскільки її доглядали, у визначений законом строк звернулися до нотаріуса, позивач такий строк пропустив, а підстави зазначені у позові для поновлення строку є неповажними.

Двічі судове засідання відкладено у зв`язку з викликом державного нотаріуса Капріян С. для надання пояснень, проте остання у судове засідання не з`явилась, просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, зазначає наступне.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13.12.1966 року, запис за №5 у книзі реєстрації актів про народження стверджується, що ОСОБА_8 , дружина позивача, народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (дошлюбне ОСОБА_9 ). Укладення шлюбу 11.06.1977 року між останніми підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 11.06.1977, актовий запис №24, реєстрацію шлюбу відбулася у Слобідській сільській раді Городенківського району.

Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого Слобідською сільською радою Городенківського району серії НОМЕР_3 від 05.08.1973, запис за № 17 у книзі реєстрації актів громадянського стану про одруження позивач ОСОБА_1 одружився із ОСОБА_8 . Прізвище чоловіка /дружини після одруження ОСОБА_10 .

Отже дружиною позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_6 .

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 04.08.2012 виконавчим комітетом Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис №9 ОСОБА_7 , батько дружини позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; мати дружини позивача ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 27.03.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис №161.

Внаслідок смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на належне йому майно.

Згідно копії свідоцтва про право власності на домоволодіння від 22.08.1988, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Городенківської районної ради народних депутатів №148 від 10.08.1988, житловий будинок, службові будівлі і споруди, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 .

Згідно копії заповіту від 05.03.1996, посвідченого секретарем виконкому Слобідської сільської ради Городенківського району, ОСОБА_7 заповів усе своє майно дочці ОСОБА_11 .

ОСОБА_6 спадщину прийняла. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.07.2014 року спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_6 . Спадкове майно складається з грошового вкладу з процентами в ТВБВ №10008/079 у АДРЕСА_2 , філії Івано-Франківського обласного управління по рахунку № НОМЕР_6 на загальну суму 1882, 45 гривень, які належали померлому ОСОБА_7 .

За даними копії довідки Слобідського старостинського округу Городенківської міської ради від 26.09.2023 №18/120 на 15.04.1991 року у господарстві по АДРЕСА_1 були зареєстровані голова двору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно копії довідки Слобідського старостинського округу Городенківської міської ради від 20.11.2023 №18/146 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 у житловому будинку у АДРЕСА_1 була зареєстрована дружина померлого ОСОБА_5 .

Згідно копії заповіту від 10.12.2003, посвідченого секретарем виконкому Слобідської сільської ради Городенківського району, ОСОБА_5 заповіла усе своє майно дочці ОСОБА_6 .

Згідно копії довідки Слобідського старостинського округу Городенківської міської ради від 20.11.2023 №18/147 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_5 у житловому будинку у АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 24.03.2023, виданого виконавчим комітетом Гвіздецької селищної ради, актовий запис №22.

Згідно копії довідки виконавчого комітету Гвіздецької селищної ради від 16.05.2023 №426, ОСОБА_6 була зареєстрованою та проживала по АДРЕСА_3 з 1986 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 . На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 у житловому будинку по АДРЕСА_3 разом з нею був зареєстрований та проживав чоловік ОСОБА_1 , 1951 року народження.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссарів (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.

До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.

Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансміссарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансміссара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки - він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

Спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування.

У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансміссарам дій, що свідчать при прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансміссара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (стаття 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений пунктами 3.23, 3.24 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 з відповідними змінами.

На підставі викладеного можна зробити висновок, що оскільки право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщин або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин.

Суд встановив, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_6 , як донька ОСОБА_5 , померла через кілька днів після смерті своєї матері, та не встигла прийняти спадщину, тому право на прийняття належної ОСОБА_6 спадщини перейшло до її спадкоємця (у порядку спадкової трансмісії) ОСОБА_1 .

Згідно матеріалів справи (спадкової справи №146/2023) 20.06.2023 ОСОБА_1 подав до Городенківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 дружини ОСОБА_6 . У цій ж заяві ОСОБА_1 зазначив про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка залишила на свою дочку ОСОБА_6 . заповіт, посвідчений секретарем виконкому Слобідської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області 10.12.2003 року по реєстру №58.

Згідно копії витягу про реєстрацію спадкової справи у спадковому реєстрі від 20.06.2023 у Городенківській ДНК заведено спадкову справу №146/2023, спадкодавець ОСОБА_6 .

10.11.2023 року ОСОБА_1 подав до Городенківської ДНК заяву про видачу свідоцтва на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_6 та згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2023 року, виданого державним нотаріусом Капріян С.В., спадкоємцем автомобіля марки ВАЗ, модель 21063, 1991 року випуску, кузов № НОМЕР_8 , двигун № НОМЕР_9 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , зареєстрованого Коломийським МРЕВ ДАІ 17.10.1991 року, належного померлій ОСОБА_6 , на підставі технічного паспорта автомобіля серії НОМЕР_11 , виданого 15.10.1991 року, є ОСОБА_1 (згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину №708 08361); згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.11.2023 року, виданого державним нотаріусом Капріян С.В., спадкоємцем грошових вкладів у сумі 60 000,17 грн з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_12 , згідно умов договору за SAMDNWFD801, відкритого 05.12.2019, та у сумі 1789,80 грн з відповідними відсотками, що знаходиться на рахунку № НОМЕР_13 згідно умов договору за SAMDNWFС7, відкритого 17.06.2022, належного померлій ОСОБА_6 , на підставі довідки, виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК», є ОСОБА_1 (згідно копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину №70808361.

Згідно копії постанови державного нотаріуса Капріян С.В. від 07.11.2023 №1623/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_7 , спадкоємцем якого за заповітом була його дочка ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину, проте не оформила своїх спадкових прав, оскільки не визначені частки у господарстві між членами колишнього колгоспного двору.

Згідно матеріалів справи (спадкової справи №124/2023) відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали 10.07.2023 до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. заяви про прийняття обов`язкової частки у спадщині після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 .

За даними копії довідки Слобідського старостинського округу Городенківської міської ради від 11.07.2024 на 15.04.1991 року у АДРЕСА_1 , були зареєстровані: голова двору ОСОБА_7 , дружина померлого ОСОБА_5 .

15.01.2024 відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали заяви про видачу свідоцтв про право на спадщину: житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельних ділянок.

Згідно постанови нотаріуса Стефурак Н.Я. від 1.01.2024 відмовлено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на обов`язкову частку у житловому будинку АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . Зазначено, що спадщину за законом після смерті померлої прийняли ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проте у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на даний житловий будинок; крім того, подані ОСОБА_3 документи не підтверджують родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.

Також судом встановлено, що у провадженні Городенківського районного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Городенківської міської ради, співвідповідачів: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Городенківської міської ради про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на частку у житловому будинку, провадження у якій зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом.

Згідно постанови нотаріуса Стефурак Н.Я. від 19.06.2024 відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , через пропуск строку для прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що підставою звернення ОСОБА_1 до суду є постанова приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 .

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Суд звертає увагу, що законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Згідно п.2.2. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами Українивід 22.02.2012 № 296/5, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України (далі - Порядку), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, крім випадків, передбачених підпунктом 2.5 цього пункту.

Згідно п2.1. Порядку спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна: про прийняття спадщини; про відмову від прийняття спадщини; про видачу свідоцтва про право на спадщину; спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі); про видачу свідоцтва виконавцю заповіту; виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя); про вжиття заходів до охорони спадкового майна; претензії кредиторів.

Суд з`ясував, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заведена приватним нотаріусом Стефурак Н.Я. на підставі заяв відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Сторона позивача наголошує, що строк на прийняття спадщини у приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. пропущено з проважних причин через недобросовісні дії державного нотаріуса Капріян С.В., яка після подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_6 та у порядку спадкової трансмісії після смерті тещі ОСОБА_5 , завела спадкову справу тільки після смерті дружини позивача ОСОБА_6 , та правові наслідки у вигляді відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_5 не настали.

Суд вважає, що доводи позивача щодо поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_5 є необґрунтованими, та зауважує, що 10.11.2023 року позивачу державним нотаріусом було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_6 на підставі поданої ним 20.06.2023 заяви, тому акцентує на тому, що позивач, знаючи, що ним у заяві зазначено про прийняття спадщини після смерті дружини ОСОБА_6 та тещі ОСОБА_5 , мав змогу поцікавитись щодо відкриття державним нотаріусом спадкової справи після смерті ОСОБА_5 чи відмови у видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкової трансмісії. Натомість позивач, на підставі відмови 07.11.2023 державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок.

Главою 13 Порядку передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

У матеріалах справи відсутня відмова державного нотаріуса Капріян С.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_5 у порядку спадкової трансмісії.

Законодавством передбачена можливість оскарження неправомірних дій нотаріуса, зокрема, п. 1 глави 14 Порядку передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, проте позивач таким способом захисту не скористався, а тому суд не може констатувати неправомірні дії нотаріуса у цій справі.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд вважає, що відсутні підстави, передбаченні статтею 1272 ЦК України, для визначення позивачу ОСОБА_1 додаткового строку для подання до приватного нотаріуса Стефурак Н.Я. заяви про прийняття спадщини у порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_5 .

Безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку для звернення із заявою про прийняття спадщини не надано, обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини не підтверджують, що дії державного нотаріуса унеможливили йому вчасно здійснити своє право на подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуcа Стефурак Н.Я., яка відкрила спадкову справу після смерті ОСОБА_5 у липні 2023 року на підставі заяв відповідачів, та не можуть вважатися об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії, підстав для поновлення пропущеного строку на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 ;

- представник позивача адвокат Левенець Леся Василівна, робоче місце адвоката: вул.Героїв Євромайдану,6, м.Городенка, Івано-Франківська область;

- відповідач ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_15 ;

відповідач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_16 .

Повний текст судового рішення складено 08.11.2024.

Суддя: Андріюк І.Г.