Справа № 539/3209/24
Провадження № 2/539/1100/2024
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В,,
за участі секретаря судового засідання Бас В.Г.
представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідач у судове засідання не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
07 серпня 2024 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) звернулася ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) (далі позивачка) з позовом до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 )(далі відповідач), в якому просить суд:
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з жовтня 2022 року до 01 квітня 2024 року включно у сумі 94 921 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 18 (вісімнадцять) копійок.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що на підставі судового наказу, виданого судом, відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку з жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів із відповідача здійснюється примусово на підставі постанови державного виконавця.
У зв`язку з тим, що відповідач із жовтня 2022 року до цього часу не сплачує аліменти, утворилася заборгованість у сумі 94 921,18 грн, яку позивачка просить стягнути з відповідача у судовому порядку.
Відповідач до суду відзив на позовну заяву, а також інших документів, які підтверджують її позицію, не надіслав.
Заяви, клопотання учасників справи
Заяви та клопотання учасників справи до суду по вказаній цивільній справі не надходили.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 09 вересня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 07 жовтня 2024 року.
Розгляд справи відкладався на 05 листопада 2024 року.
Ухвалою від 05 листопада 2024 року суд постановив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, не надав відзиву на позовну заяву, а позивачка не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивачка ОСОБА_2 перебувала із відповідачем ОСОБА_3 з 2018 році у зареєстрованому шлюбу, від якого народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 29 листопада 2019 року Лубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с.6).
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 листопада 2022 року у справі №539/2802/22 шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано.

08 листопада 2022 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області видано судовий наказ про стягнення з відповідача на корись позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 05 жовтня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (далі судовий наказ) (а.с.8).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 18 січня 2023 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Анною Бороденко (далі державний виконавець) здійснюється примусове виконання судового наказу (а.с.9).

10 червня 2023 року позивачка уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 , виданим Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.13).

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем, станом на 01 квітня 2024 року заборгованість відповідача перед позивачкою по сплаті аліментів складає 94 921,18 грн (а.с.10).

Розрахунок позивачкою нарахованої пені за кожен місяць по кожному платежу окремо складає 258 852,54 грн (а.с.12).

Документів, які б підтверджували сплату відповідачем аліментів у суд ні позивачка, ні відповідач не надали.

Отже, суд встановив, що між позивачкою та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань по сплаті аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Вказані правовідносини регулюються статею 51 Конституції України, Сімейним кодексом України (далі - СК України).

Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачує призначені йому аліменти, у зв`язку з чим виникла заборгованість, позивачка звернулася із цим позовом до суду.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Оцінка суду

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке.

З аналізу норм статті 51 Конституції України, статей 141, 155, 180, 196 СК України в межах виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття (незалежно від того, чи проживають батьки разом) батьки можуть бути притягнуті до відповідальності за несплату аліментів. При цьому, сума аліментів може стягуватися за вибором батьків, а за невиконання зобов`язань по сплаті аліментів може бути стягнутий відповідний розмір пені.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 161/5211/22 викладено висновок про те, що «неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що «пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток».

Тобто формула така: заборгованість за місяць ? кількість днів заборгованості ? 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 вказано, що «положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів».

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті196 СК України.

Як було зазначено вище, у матеріалах справи міститься судовий наказ про стягнення із відповідача аліментів, а також відкрито відповідне виконавче провадження по примусовому його виконанню.

При цьому, зі змісту розрахунку заборгованості, доданого до матеріалів справи, вбачається, що відповідач з жовтня 2022 року не здійснив жодної виплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідач (його представник) не подав до суду розрахунку суми пені за прострочення сплати аліментів.

Враховуючи, що відповідач не виконує зобов`язання по сплаті аліментів, заборгованість слід стягнути у судовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги задовольняються судом.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись статею 51 Конституції України, статтями 141, 155, 180, 196 Сімейного кодексу України, статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 281, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , неустойку (пеню) за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з жовтня 2022 року до 01 квітня 2024 року включно у сумі 94 921 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 18 (вісімнадцять) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 08 листопада 2024 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В.Рудалєва