ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

Справа № 703/6242/23
Провадження № 22-ц/821/1163/24
Категорія: 304090300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі головуючого судді Пироженка С. А.,

в с т а н о в и в :

В грудні 2023 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом.

Позовна заява мотивована тим, що 18 грудня 2014 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки № НОМЕР_1 та Додатковий договір № 1 від 28.01.2015 до цього Договору на надання кредиту в розмірі 23 095 грн. В рамках даного Договору ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок на умовах тарифів за користування платіжною карткою, вказаних у Додатку № 11 до Договору № 611236 та Додатковому Договорі № 1 зі сплатою 25% річних за користування кредитними коштами. Кредит надавався на період дії платіжної картки.

Станом на 23.11.2023 по вказаному Договору рахується заборгованість в сумі 28 353,56 грн.

03.02.2020 Банку стало відомо про смерть боржника (Свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_2 від 29.01.2020) та було направлено запит до державної нотаріальної контори від 16.09.2020.

15.10.2020 Смілянською державною нотаріальною конторою листом від 15.10.2020 повідомлено, що претензію було перенаправлено до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М. Є. за належністю, так як спадкова справа раніше заведена у неї.

02.11.2020 Банком отримано відповідь від приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М. Є. про те, що претензію отримано та долучено до спадкової справи ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17.11.2023 про забезпечення доказів приватний нотаріус листом від 30.11.2023 повідомила, що після смерті ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором не погашено, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача як спадкоємця позичальника заборгованість в сумі 28 353, 56 грн та судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст.ст. 1281,1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Суд першої інстанції вказав, що АТ «Державний ощадний банк України», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_2 , прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину.

Обґрунтовуючи підстави позову, Банк посилався на те, що відповідач відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак, суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані обставини, виходячи з того, що відомості щодо видачі спадкоємцю Свідоцтва про право на спадщину відсутні. Разом з тим, позивач не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк», посилаючись на те, що оскаржуване рішення незаконне, необґрунтоване, винесене за неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, судом не в повній мірі досліджено та оцінено докази, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, просив суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції, щодо того що позивачем не надано доказів які підтверджують яке саме майно одержано спадкоємцем у спадщину та яка вартість цього майна, суперечить вимогам процесуального закону, оскільки суд безпедставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача, так як доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора.

Зазначив, що твердження суду першої інстанції, що відомості щодо видачі спадкоємцю Свідоцтва про право на спадщину відсутні, є безпідставними оскільки право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

18 грудня 2014 року між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено Договір про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки № НОМЕР_1 та Додатковий договір № 1 від 28.01.2015 до цього Договору на надання кредиту в розмірі 23 095 грн. В рамках даного Договору ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_3 в гривні України на умовах тарифів за користування платіжною карткою, вказаних у Додатку № 11 до Договору № 611236 та Додатковому Договорі № 1 зі сплатою 25% річних за користування кредитними коштами. Кредит надавався на період дії платіжної картки /а.с. 5-10/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 від 29.01.2020 /а.с. 11/.

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 13 грудня 2023 року, заборгованість ОСОБА_2 становить 28 353, 56 грн /а.с. 15-19/.

Матеріали справи містять виписку по картковому рахунку № НОМЕР_3 ОСОБА_2 з деталями транзакцій /а.с. 20-23/.

16 вересня 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори в якій Товариство просило поставити спадкоємців до відома про наявність у Банку кредиторських вимог до спадкоємців /а.с. 12/.

15.10.2020 Смілянською державною нотаріальною конторою листом від 15.10.2020 повідомлено, що претензію було перенаправлено до приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М. Є. за належністю, так як спадкова справа раніше заведена у неї /а.с. 13/.

02.11.2020 року Банком отримано відповідь від приватного нотаріуса Смілянського міського нотаріального округу Терещенко М. Є. про те, що претензію отримано та долучено до спадкової справи ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з листа Приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Терещенко М. Є. № 239/02-14 від 30 листопада 2023 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі цієї заяви 03.07.2020 заведена спадкова справа № 40/2020 /а.с. 14/.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

ОСОБА_1 у спосіб визначений цивільним процесуальним законодавством, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України повідомлений про розгляд Черкаським апеляційним судом апеляційної скарги АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» на заочне рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року у справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві

з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що саме по собі не звернення спадкоємця, який прийняв спадщину, до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення кредиту чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч. 2 цієї статті.

Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання у спадщину жодного майна у особи відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора спадкодавця.

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом ст. 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника, у разі його смерті, за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому, ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Зазначений висновок викладено у постановах Верховного Суду

від 27 жовтня 2021 року в справі № 552/4892/19, від 09 листопада 2022 року

в справі № 295/15702/20, від 27 лютого 2023 року в справі № 572/1497/22.

Верховний Суд у постановах від 18 вересня 2019 року в справі № 640/6274/16, від 22 листопада 2023 року в справі № 296/10420/21 звертав увагу, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Судом першої інстанції встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини звернувся спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підставі цієї заяви 03.07.2020 заведена спадкова справа № 40/2020, що вбачається з листа Приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Терещенко М. Є. № 239/02-14 від 30 листопада 2023 року.

Крім того, у матеріалах справи є претензія від 16 вересня 2020 року

АТ «Державний ощадний банк України», яке просило включити свої кредиторські вимоги

в спадкову масу, про що нотаріусом повідомлено спадкоємця.

Суд першої інстанції відмовив у позові з підстав відсутності доказів вартості спадкового майна та неможливості визначення частки боргу, яку належить стягнути із ОСОБА_1 .

В той же час, суд першої інстанції не врахував, що згідно принципу змагальності цивільного процесу, закріпленого у статтях 12, 81 ЦПК України, за яким кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, - доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12.

Отже висновок суду першої інстанції про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів про вартість спадкового майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суд безпідставно поклав обов`язок доказування наведених обставин на позивача.

Отже в разі, якщо відповідач вважаює, що вартість успадкованого ним майна не перевищує розмір вимог банку за цим позовом, він має надати відповідні докази вартості спадкового майна.

Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального прав та неповне встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, а тому апеляційний суд погоджується із доводами апеляційної скарги.

З огляду на викладене, у звязку з тим, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному зясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 710 грн судового збору (2 684 грн за подання позовної заяви + 4 026 грн за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з спадкоємця ОСОБА_2 ОСОБА_1 заборгованість за Договором про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки № НОМЕР_1 та за Додатковим договором № 1 від 28.01.2015 до цього Договору в сумі 28 353,56 гривень на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління АТ «Ощадбанк» судовий збір в розмірі 6 710 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 08 жовтня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков