Справа № 464/8683/21
пр.№ 2/464/35/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Чорна С.З.,

секретаря судових засідань Макар А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Государська Наталія Валентинівна про витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування немайнової шкоди,-

за участі:

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_9 звернувся до Сихівського районного суду м. Львова з позовом до відповідачів ОСОБА_10 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Государська Н.В. в якому просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_10 у власність позивача квартиру АДРЕСА_1 номер об"єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01 та стягнути з відповідачів солідарно на його користь моральну шкоду в розмірі 90000 грн.

В обгрунтування позову покликається на те, що йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 . На момент подачі позову позивачем виявлено, що право власності на вказану квартиру оформлено на ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2015, серія та номер:135, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В. Позивач зазначає, що згаданого договору не вчиняв, квартиру у власність не передавав, жодного договору не підписував, грошових коштів за продаж квартири не отримував. Позивач вважає, що заволодіння ОСОБА_10 його квартирою відбулося завдяки діям приватного нотаріуса Гоcударської Н.В., яка без участі і волевиявлення позивача посвідчила договір купівлі-продажу квартири від 27.03.2015, серія та номер:135. Позивач стверджує, що ОСОБА_10 є недобросовісним набувачем, однак, навіть якщо буде встановлено ознаки добросовісного набуття майна ОСОБА_10 , квартира підлягає витребуванню в неї, оскільки вибула з володіння позивача не з його волі. Також позивач вважає, що узгоджені дії ОСОБА_10 та ОСОБА_6 завдали йому моральних страждань: у зв`язку з втратою права на житло Позивач втратив душевний спокій, його охопило почуття тривожності, виникли прояви безсоння.

Ухвалою суду від 30.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

Відповідач ОСОБА_6 подала відзив на позовну заяву, в якому зазначає про безпідставність позовних вимог. Зокрема зазначає, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_10 прийшли у березні 2015 року до неї, як приватного нотаріуса з метою укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Нею було вчинено всі необхідні нотаріальні дії, передбачені законодавством для укладення договору. Відтак, 27.03.2015 позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_10 було підписано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Цей договір є змішаним цивільно-правовим з елементами договору купівлі-продажу та договору про встановлення сервітуту, за яким позивач ОСОБА_2 мав право довічного користування квартирою АДРЕСА_1 . Сервітут припиняється у разі смерті позивача або у разі добровільної його відмови від сервітуту. У договорі зазначено, що розрахунок між сторонами проведено до підписання даного договору купівлі-продажу квартири, а підписання договору позивачем ОСОБА_2 є підтвердженням факту отримання ним всієї суми коштів за продану квартиру. У зв`язку з похилим віком та поганим зором позивача ОСОБА_2 за його усним дорученням у його та нотаріуса присутності текст договору підписано ОСОБА_11 . Відтак, відповідач ОСОБА_6 не вбачає у своїх діях будь-якого порушення законодавства України, зокрема Закону України «Про нотаріат» та наказу міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Відповідач ОСОБА_6 вважає, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення так, як жодних порушень закону нею вчинено не було. Просить у задоволенні позову відмовити.

21.04.2022 позивачем ОСОБА_2 було подано до суду заяву, в якій він заперечує укладення ним договору купівлі-продажу квартири, а також зазначає, що не уповноважував ОСОБА_11 на підписання від його імені договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2015, серія та номер:135, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В.

Представник позивача ОСОБА_12 у судовому засіданні 21.04.2022 позов підтримав. Щодо закриття підготовчого судового засідання не заперечив. Заявив клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Государської Н.В. документи, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу від 27.03.2015 квартири АДРЕСА_1 , у тому числі копії сторінок відповідних реєстрів де проставляється підпис продавця за договором; витребувати від відділення АТ «Укрпошта» №58, яке знаходиться по АДРЕСА_2 інформацію про отримання ОСОБА_2 пенсії у період із січня 2015 року по грудень 2019 року, зокрема про те, чи самостійно отримував кошти та підписував грошові відомості, а також копії документів із підписами ОСОБА_2 за 2015 рік. Просив викликати у судове засідання та допитати в якості свідка ОСОБА_13 ( АДРЕСА_3 ) про обставини справи та долучити до матеріалів справи акти обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 30.01.2020 №4, від 20.04.2022 №23, а також інформацію соціальної мережі «Фейсбук» про пов`язаність між собою відносинами дружби відповідача ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Ухвалою суду від 21.04.2022 клопотання представника позивача ОСОБА_9 задоволено, у справі закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

05.05.2022 до суду на виконання вимог ухвали суду від 21.04.2022р. про витребування доказів надійшла відповідь від відділення АТ «Укрпошта» №58, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , де вказується, що дане відділення відкрито 01.03.2019 та надано копії відомостей про виплату пенсій позивачу в період з квітня 2019 по грудень 2019.

18.05.2022 до суду на виконання вимог ухвали суду від 21.04.2022 про витребування доказів надійшла відповідь від приватного нотаріуса Государської Н.В., а також надано копії документів, на підставі яких було посвідчено договір купівлі-продажу від 27.03.2015 квартири АДРЕСА_1 , у тому числі копії сторінок відповідних реєстрів де проставляється підпис продавця за договором.

30.06.2022 від представника відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_7 до суду поступило клопотання про допит у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 .

Ухвалою суду від 09.03.2023 провадження у справі зупинено до встановлення кола правонаступників після смерті позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 22.09.2023 поновлено провадження у справі та залучено ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2

23.10.2023 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 звернулась до суду з клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 , оскільки останній являється власником квартири АДРЕСА_1 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири 29.03.2023.

Ухвалою суду від 23.10.2023 залучено до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_4

16.11.2023 представник відповідача ОСОБА_10 ОСОБА_8 подала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає про безпідставність позовних вимог. Зокрема зазначає, що 27.03.2015 позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_1 . У договорі зазначено, що розрахунок між сторонами проведено до підписання даного договору купівлі-продажу квартири. У звязку з похилим віком та поганим зором позивача за його усним дорученням у його та нотаріуса присутності текст договору підписано ОСОБА_11 . До моменту підписання зазначеного договору купівлі-продажу квартири нотаріус повністю зачитав текст його уголос, а ОСОБА_2 схвалив зміст такого договору. Додатково за домовленістю сторін у даному договорі було закріплено право особистого сервітуту ОСОБА_2 , за яким він мав право довічного користування квартирою АДРЕСА_1 . Також представник відповідача ОСОБА_10 ОСОБА_8 у відзиві на позовну заяву зазначає, що ОСОБА_2 , виявляючи намір укласти договір купівлі-продажу квартири, вчинив ряд підготовчих дій, які стосувалися збору необхідних документів. Отже, його волевиявлення було вільним та спрямованим на відчуження квартири, яка на той момент належала йому на праві власності. Нотаріус на момент укладення згаданого договору купівлі-продажу вчинила всі необхідні дії, передбачені чинним законодавством України, які дозволяють посвідчувати відповідні договора. Похилий вік, вади зору, наявність інвалідності не позбавляють особу права розпоряджатися своєю приватною власністю та не обмежують дієздатність такої особи. Також позовна заява не містить жодних доказів заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 . Крім цього, вимога щодо відшкодування моральної шкоди була тісно пов`язана з особою ОСОБА_2 , наведені у позовній заяві вимоги та обставини заподіяння моральної шкоди не можуть стосуватися його правонаступників. Просить у задоволенні позову відмовити.

20.11.2023 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 подала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.11.2023 заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Семченко Г.С. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обєкта: 01).

06.12.2023 відповідач ОСОБА_4 подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, оскільки надаючи оцінку обставинам вибуття спірного майна з власності позивача та набуття відповідачкою ОСОБА_10 та ОСОБА_4 права власності на таке майно в контексті її добросовісності, вважає, що квартира вибула з власності ОСОБА_2 унаслідок його волевиявлення. Він набув права власності на квартиру за відплатним договором, придбавши його в іншої особи, та є другим власником квартири після його відчуження, а тому не знав та не міг знати про те, що це майно вибуло з власності ОСОБА_2 «поза» волею . В Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості щодо обтяжень нерухомого майна, яке він набув у власність. У зв`язку із вищенаведеним просить закрити провадження у справі, оскільки відсутній предмет спору. Крім того зазначив, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом з порушенням строків позовної давності.

24.04.2024 представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 подала заяву про зміну предмету позову, згідно якої просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 у власність позивача квартиру АДРЕСА_1 , номер об"єкта нерухомого майна згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01; стягнути солідарно з ОСОБА_10 та з Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Государської Наталії Валентинівни 90 000 грн. завданої немайнової шкоди на користь ОСОБА_1

01.02.2024 від відповідача ОСОБА_4 поступив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовні вимоги не обгрунтовані, документально не підтверджені. Вважає, що в позові слід відмовити в цілому.

15.02.2024 представник відповідача ОСОБА_10 ОСОБА_8 подала до суду відзив на позовну заяву, ввважає позов безпідставним та необгрунтованим, таким, що не підлягає задоволенню. Просить застосувати строк позовної давності.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 у судовому засіданні 16.07.2024 позов підтримала, просить такий задоволити. Щодо закриття підготовчого судового засідання не заперечила. Просить викликати у судове засідання та допитати в якості свідка ОСОБА_13 , проживає АДРЕСА_4 , яка зможе підтвердити факт, що ОСОБА_2 не знав про продаж квартири та інші факти, що підтверджують позовні вимоги. Щодо заявленого клопотання відповідача ОСОБА_4 про закриття провадження у справі заперечує та просить у такому відмовити, оскільки останнє не містить належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності предмету спору між сторонами у даній справі. Щодо строків позовної давності зазначила, що право власності ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно було порушено в момент його вибуття з його приватної власності у володіння іншої особи, тобто початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли ОСОБА_2 довідався або міг довідатися про порушення його права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з його приватної власності квартири у володіння іншої особи. Довідався ОСОБА_2 про вибуття квартири з його власності 28.12.2019, у зв`язку з чим 03.01.2020 було відкрито кримінальне провадження №0000002.

Крім того, з наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 , вбачається, що свідок ОСОБА_11 зник безвісті, дана інформація міститься в постанові про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 00000002 від 03.01.2022. Відтак, допитати ОСОБА_11 в судовому засіданні як свідка немає можливості.

11.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 про долучення до матеріалів справи ухвали Франківського районного суду м.Львова у справі №465/1091/20 від 23.08.2024р. про скасування постанови ВРЗЗС СВ ЛРУП№2 ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження №0000002 від 03.01.2022.

25.09.2024 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_14 , в якому вона просить проводити судові дебати без участі позивачки ОСОБА_1 та її представника,а також врахувати в судових дебатах, що позивач ОСОБА_2 звернувся до Сихівського районного суду м.Львова через свого представника у зв`язку з тим, що договору купівлі-продажуквартири АДРЕСА_1 27.03.2015 він не підписував. У власність ОСОБА_10 свого житла не передавав, грошових коштів не отримував. ОСОБА_10 скористалася його станом здоров`я та уклала без його волі договір купівлі-продажу від 27.03.2015 ОСОБА_4 також є недобросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , так як зворотнього ним не доведено. Позивач ОСОБА_2 у 2015 році самостійно підписував документи, про що свідчать надані Укрпоштою документи, що знаходяться в матеріалах справи. Необхідності у підписанні договору купівлі-продажу ОСОБА_11 , який є добрим приятелем ОСОБА_10 , замість ОСОБА_2 не було. Стверджує, що ОСОБА_10 не сплачувала кошти за придбання квартири АДРЕСА_1 . Заволодіння ОСОБА_10 квартирою АДРЕСА_1 відбулося завдяки діям приватного нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В. Саме тому моральну шкоду ОСОБА_2 заявив і до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Государської Н.В.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_15 в судовому засіданні позов підтримала та просить такий задоволити. Зазначила, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був законним власником квартири АДРЕСА_1 . Про продаж квартири він дізнався від ОСОБА_16 , яка сказала йому, що платіжки на оплату комунальних послуг не на його ім`я. Після чого він виявив копію вказаного договору в квартирі. На той час ОСОБА_2 проживав разом з дружиною у селі Теофіполь. Відповідач ОСОБА_3 на оплатній основі допомагала покійному ОСОБА_2 у домашній роботі, оскільки останній напротязі тривалого часу мав вади зору. Про можливість самостійного підписання свідчать докази отримані на Укрпошті, де зазначено про отримання ОСОБА_2 пенсії. ОСОБА_11 та відповідач ОСОБА_3 дружили сімями, були добрі знайомі. Незважаючи на знаходження справи у суді, відповіджач ОСОБА_3 , продала квартиру ОСОБА_4 , який не долучив жодних доказів про придбання вказаної квартири. Вважає, що квартира перепродана, майно вибуло без волі позивача.

Позивач ОСОБА_17 позов підтримала, просить його задоволити. Зазначила, що покійний ОСОБА_2 являвся її чоловіком, шлюб укладений між ними у 2020 році. З 2002 року вона та покійний ОСОБА_2 проживали у селі Теофіполь. Їй відомо про те, що відповідач ОСОБА_3 допомагала чоловіку, зустрічала його з автобуса, допомагала з добиранням, оскільки чоловік мав вади слуху та зору, з 2011 року ОСОБА_2 був повністю сліпий. У 2019 році ОСОБА_2 поїхав до м.Львова отримувати пенсію, зустрів знайому ОСОБА_13 , яка йому повідомила, що у квитанціях про оплату житлову-комунальних послуг власником квартири зазначена ОСОБА_3 . ОСОБА_2 повідомив ій про те, що він знайшов документи на купівлю-продаж квартири, після чого вона разом з чоловіком пішли до прокурора. Їй невідомо чи ОСОБА_2 ходив до нотаріуса ОСОБА_6 укладати спірний договір. Вважає, що нотаріус ОСОБА_6 без присутності та волевиявлення ОСОБА_2 посвідчила договір купівлі-продажу квартири.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 у судовому засіданні у задоволенні позовних вимог просить відмовити. Пояснила, що 27 березня 2015 року було підписано Договір купівлі-продажу квартири відповідно до якого ОСОБА_18 передав у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . Оскільки у ОСОБА_2 були вади зору текст Договору купівлі-продажу було підписано від його імені його знайомим ОСОБА_11 . ОСОБА_2 знав ОСОБА_11 як сусіда. ОСОБА_3 піклувалась про ОСОБА_19 виключно з людських міркувань.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні просить відмовити у задоволення позовних вимог. Пояснив, що здійснював пошук квартири через рієлтора. Квартиру придбав у ОСОБА_3 за 41 500 доларів США, готівку передав до підписання договору. Лише отримавши офіційну інформацію з суду він дізнався про наявність судової справи. Вважає себе добросовісним набувачем.

Представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 у судовому засіданні просить відмовити у задоволення позовних вимог.Зазначила, що відповідач ОСОБА_4 дізнався про наявність спору про витребування майна з чужого незаконного володіння та відшкодування немайнової шкоди отримавши офіційну інформацію з суду. Вважає, що відповідач ОСОБА_4 є добросовісним набувачем квартири, оскільки у 2023 році між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу оспорюваної квартири, який засвідчений нотаріусом. Нотаріус здійснила належну перевірку всіх документів на квартиру, арештів, а відтак відсутність будь-яких заборон на відчуження квартири не було.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 у судовому засіданні просить відмовити у задоволення позовних вимог. Зазначив, позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_10 прийшли у березні 2015 року до ОСОБА_6 , як приватного нотаріуса з метою укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Нотаріусом ОСОБА_6 було вчинено всі необхідні нотаріальні дії, передбачені законодавством для укладення договору. Відтак, 27.03.2015 позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_10 було підписано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Заслухавши вступне слово учасників процесу, заслухавши показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

27.03.2015 позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_10 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Государською Н.В., серія та номер:135. У п. 4 згаданого договору зазначено, що розрахунок між сторонами проведено до підписання даного договору купівлі-продажу квартири, а підписання договору позивачем ОСОБА_2 є підтвердженням факту отримання ним всієї суми коштів за продану квартиру. Відповідно до п.19 договору купівлі-продажу у зв`язку з похилим віком та поганим зором позивача ОСОБА_2 за його усним дорученням у його та нотаріуса присутності текст договору підписано ОСОБА_11 . До моменту підписання зазначеного договору купівлі-продажу квартири нотаріус повністю зачитав текст його уголос, а ОСОБА_2 схвалив зміст такого договору. Згідно п.п. 2, 14 договору за домовленістю сторін встановлюється особистий сервітут, за яким ОСОБА_2 мав право довічного користування квартирою АДРЕСА_1 . Сервітут припиняється у разі смерті позивача або у разі добровільної його відмови від сервітуту.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 для укладення договору купівлі-продажу квартири було вчинено ряд підготовчих дій, зібрано необхідні документи, в тому числі довідка про місце проживання та склад сім`ї вих.№1114 від 27.03.2015, видана квартирно-експлуатаційним відділом Будинкоуправління №4; на його замовлення виготовлено Звіт про оцінку квартири АДРЕСА_1 реєстр.№150325-1. Це свідчить про свободу волевиявлення позивача ОСОБА_2 щодо укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , яка в цей момент належала йому на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 03.08.1999 Квартирно-експлуатаційною частиною району згідно розпорядження від 23.07.1999 за №6952, зареєстрованому у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки та записаному у реєстрову книгу за №36231 від 03.08.1999 та Свідоцтва про право власності за законом, виданому ОСОБА_6 , державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори 05.11.2002 за реєстровим №3-1598.

Немає підстав вважати належним і допустимим доказом відсутності волі позивача ОСОБА_2 на відчуження квартири АДРЕСА_1 відомості про виплату пенсій ОСОБА_2 , витребовані судом за клопотанням представника позивача від відділення АТ «Укрпошта» №58, що знаходиться по АДРЕСА_2 , які доводять лише факт, що ОСОБА_2 міг самостійно підписувати такі відомості за період з квітня 2019 по грудень 2019, але не спростовують факт, що у зв`язку з похилим віком та поганим зором позивача ОСОБА_2 за його усним дорученням у його та нотаріуса присутності текст договору купівлі-продажу квартири від 27.03.2015 підписано ОСОБА_11 .

Встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

В подальшому 29.03.2023 між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., реєстраційний №958.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що на протязі тривалого часу знала покійного ОСОБА_2 , підтримувала з ним дружні відносини, допомагала йому у побуті. Приблизно 12 років до часу смерті, ОСОБА_2 став повністю сліпий. В квартирі ОСОБА_2 знайшла квитанції про оплату житлово-комунальний послуг на прізвище ОСОБА_10 . ОСОБА_2 повідомив їй про те, що він був у нотаріуса і показав їй договір купівля-продажу оспорюваної квартири. Їй відомо про те, що ОСОБА_2 постійно проживав один у квартирі, мав дочку, однак з нею мав конфлікт. Після оформлення договору купівлі-продажу поїхав проживати у село Теофіполь. Його дружина ОСОБА_1 також її знайома, саме вона рекомендувала ОСОБА_2 одружитись з ОСОБА_1 після отримання інформації про укладення договору купівлі-продажу. Вважає, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено по розрахунку, мета-повернення квартири.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2018 року у справі №545/696/16-ц.

Як роз`яснено судам у пункті 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до статті 387 ЦК України, особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі укладеного з ОСОБА_10 договору купівлі-продажу від 29.03.2023, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Синюк С.В., реєстраційний №958, який не був визнаний недійсним.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину.

Зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, квартира АДРЕСА_1 перебуває у володінні ОСОБА_4 на відповідній правовій підставі, зокрема на підставі договору купівлі-продажу від 29 березня 2023 року, який недійсним не визнаний.

Вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.03.2023 року недійсним та повернення сторін в попередній стан позивачем не заявлялися, а тому підстави для перегляду його правомірності у суду відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що на даний час скасовано постанову ВРЗЗС СВ ЛРУП№2 ГУНП у Львівській області про закриття кримінального провадження №0000002 від 03.01.2022 суд не бере до уваги, оскільки на час розгляду цивільної справи, у кримінальній справі будь-який вирок, що набрав законної сили та яким відповідача ОСОБА_10 чи відповідача ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочину, пов`язаного із переходом права власності на квартиру - відсутній.

Щодо заяв відповідача ОСОБА_4 , представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 про застосування позовної давності, слід зазначити таке.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина першастатті 261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четвертастатті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

З огляду на вказані норми, оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог, строк позовної давності застосуванню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 387, 388 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 , як правонаступника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Государська Наталія Валентинівна про витребування майна із чужого незаконного володіння, відшкодування немайнової шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: приватний нотаріус Львіського міського натаріального округу Государська Наталія Валентинівна, м.Львів, вул.Академіка Сахарова,48/2, РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 03.10.2024.

Суддя Чорна С.З.