Справа №932/9729/24
Провадження №2/932/3234/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Ярощук О.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати

установив:

15 жовтня 2024 року представник позивача адвокат Сакун В.А. звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська через систему «Електронний суд» з вищезазначеною позовною заявою.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 15.03.2018 по 26.07.2020. Був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗПП України. Зазначає, що має право на стягнення компенсації втрати частини доходу - 1613 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено головуючому судді Ярощук О.В.

З метою визначення підсудності у справі, відповідно до вимог ст. 27 ЦПК України, судом зроблено запит до Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради.

Згідно із відповіддю Відділу ведення Реєстру територіальної громади Мирноградської міської ради від 24.10.2024 місце реєстрації ОСОБА_1 АДРЕСА_1 .

Дослідивши вказану позовну заяву вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175, 177 ЦПК України.

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що позивач перебував у трудових відносинах із ТОВ «Краснолиманське» з 15.03.2018 по 26.07.2020. Був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КЗПП України.

Так, зі змісту позовної не надається за можливе встановити дату фактичного розрахунку колишнього роботодавця із позивачем або відомостей про відсутність взагалі такого розрахунку з позивачем, що в свою чергу має визначальне при судовому розгляді даної категорії справ.

Так, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження того, що товариство не розрахувалося з ним.

Згідно ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Згідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

У позовній заяві відсутні відомості щодо того, що позивач звертався до відповідача з вимогою добровільно виплатити йому заборгованість.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

В інших справах, спір у яких виник з трудових правовідносин, позивачі від сплати судового збору не звільняються.

Вказане узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (середній заробіток за час вимушеного прогулу) не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (середнього заробітку за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Також Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що розміщення норм ст. ст. 116, 117 КЗпП України в розділі VII «Оплата праці» є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22).

Отже, позивач зобов`язаний сплатити судовий збір при зверненні до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2024 році з 01 січня встановлений у розмірі 3028 гривень.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду вимоги майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, а при поданні в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (п. 1 ч. 1 ст. 176 ЦПК України).

Оскільки позивачем не обґрунтовано та не підтверджено визначену ним самостійно у позовній заяві ціну позову в сумі 1613 грн, то йому необхідно усунути недоліки позову, шляхом визначення ціни позову, а також надати докази на підтвердження сплати судового збору, виходячи з ціни позову. Ця сума має бути сплачена ним на рахунок за наступними реквізитами: отримувач коштів Судовий збір у вказаному розмірі необхідно перерахувати на рахунок отримувача ГУК у Дн-кій обл./Шев.р/22030101№ UA0004628,Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО)899998, Кодкласифікації доходівбюджету 22030101, Призначення платежу- ;101; Судовий збір, за позовом (ПІБ позивача), Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Дослідивши матеріали справи приходжу до висновку, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду в новій редакції з урахуванням вимог ст. 175 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст.175, 177,185,260 ЦПК України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 до ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя О.В. Ярощук