Провадження № 2-з/932/85/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Потоцька С.С., розглянувши заяву про забезпечення позову за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться справа за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні майном.

Також позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь- які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); Заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбаченні чинним законодавством) окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

В обґрунтування заяви зазначає що предметом даного позову є земельна ділянка по АДРЕСА_1 , на якій самочинно побудували нерухоме майно, а саме: прибудову лвт. А-1, поз. 6 торговельну залу площею 74,9 кв.м. у заяві зазначено що земельна ділянка ніколи нк передавалась під будівництво будь-яким юридичним або фізичним особам, право власності чи користування нею за будь-яким юридичним або фізичним особам не оформлювалось. Право забудови земельної ділянки належать міській раді. Наявність самочинних споруд по АДРЕСА_1 створює перешкоди Дніпровській міській раді у реалізації права володіння, користування та розпорядження нерухомим майном земельною ділянкою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про задоволення заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За роз`ясненнями п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови, передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У зв`язку із чим заявлений заявником вид заходів забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь які дії пов`язані з державної реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна, передбачений нормами чинного процесуального законодавства та є доцільним в рамках даної справи.

Необхідність застосування даного такого виду забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки є достатні підстави вважати, що не забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь які дії пов`язані з державної реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого, може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання можливого рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує також практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що забезпечення позову є заходами охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реалізацію виконання позитивно прийнятого рішення, суд вважає, що в даному випадку забезпечення позову повинно полягати у забороні ОСОБА_1 та будь яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії пов`язані з державної реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна.

На думку суду, вжиття таких заходів забезпечення позову обумовить збереження такого спірного майна та унеможливить його відчуження на користь третіх осіб.

Слід зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення заборони вчиняти певні дії щодо зазначеного вище нерухомого майна до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачів.

На підставі викладеного та, керуючись вимогами ст. 149-154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Дніпровської міської ради про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01)-задовольнити.

Заборонити ОСОБА_1 , а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії ( в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборони на відчуження, записів про іпотеку, інші дії, передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення цього позов на нерухоме майно, яке розташоване по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Копію ухвали після її постановлення надіслати всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Дніпровського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Суддя С.С. Потоцька