Справа №717/977/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ОСОБА_1 подав до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву, у якій просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати стягнути з відповідача.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: виконавчий комітет Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як орган опіки та піклування.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в судове засідання не з?явився.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що ОСОБА_3 живе з батьком в будинку АДРЕСА_1 утримує та виховує її батько ОСОБА_1 . Відповідачка не піклується про доньку , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з?явилася та надіслала до суду заяву у якій зазначила, що не визнає позов.

Представник виконавчого комітету Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився. До суду надійшов висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Кельменецької селищної ради № 118 від 17 травня 2024 року, згідно до якого орган опіки та піклування Кельменецької селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з тих підстав, що з квітня 2023 року ОСОБА_2 із сім`єю не проживає, дитину не виховує та не утримує. ОСОБА_3 живе із своїм батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні.

Свідок ОСОБА_5 дала суду показання про те, що вона знайома із ОСОБА_6 , яка є матір?ю позивача ОСОБА_1 . Свідок відвідує ОСОБА_7 кілька разів на місяць. ОСОБА_3 постійно з бабусею. Свідок рідко бачила відповідачку ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 дала суду показання про те, що знайома із ОСОБА_9 , з яким разом працює в акціонерному товаристві «УКРПОШТА». ОСОБА_10 , його донька ОСОБА_11 та батьки ОСОБА_1 живуть в селищі Кельменці в будинку АДРЕСА_1 . Свідок буває в них вдома 1-2 рази на місяць. Востаннє свідок бачила ОСОБА_12 більше року тому. ОСОБА_12 не живе з донькою в селищі Кельменці в будинку АДРЕСА_1 . ОСОБА_12 не приймає участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_3 . Свідок брала ОСОБА_3 до себе в гості в с. Вартиківці. ОСОБА_12 не телефонує до доньки.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 . Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , виданим 22 лютого 2018 року на бланку серії НОМЕР_1 . Відповідачка не піклується про своє доньку, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться життям дитини та матеріально не утримує. ОСОБА_3 проживає з своїм батьком ОСОБА_1 в будинку АДРЕСА_1 . Вказані обставини стверджуються довідкою №577 виданою Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області 18 квітня 2024 року, довідкою №16 виданою закладом дошкільної освіти №1 селища Кельменці від 23 квітня 2024 року, показаннями свідків.

Своєю бездіяльністю відповідачка порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини.

Відповідачка порушує ст. 150 Сімейного кодексу України, згідно якої батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

Обставини цієї справи свідчать про злісне ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідачка після відкриття провадження у справі не змінила своєї поведінки та не виявляє бажання брати участь в утриманні дитини. Суд враховує відсутність бажання відповідачки відновити спілкування з дочкою.

Суд вважає, що в даному випадку висновок органу опіки та піклування є обґрунтованим і відповідає інтересам дитини.

Зважаючи на характер поведінки відповідачки, суд не вважає можливим відмовляти в позові і попереджувати відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дитини.

Відповідачка не надала суду жодного доказу, який би стверджував її бажання брати участь у вихованні дитини, вчинення нею будь-яких дій з метою спілкування з дитиною та брати участь у її вихованні та наявність перешкод у виконанні її батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав, слід задовольнити повністю, позбавивши ОСОБА_13 батьківських прав щодо її дитини ОСОБА_3 .

В порушення вимог ЦПК України відповідачка не надала суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що вона на належному рівні матеріально утримує доньку та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 180 СК України відповідачка ОСОБА_2 зобов`язана утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідачка не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України ОСОБА_1 має право на отримання аліментів від відповідачки ОСОБА_2 у частці від доходу відповідачки, або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право ОСОБА_1 порушується відповідачкою, оскільки остання не утримує матеріально свою доньку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини.

Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років складає 3196 гривень.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідачка нарівні з позивачем зобов`язана нести витрати на утримання дитини.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів, слід задовольнити повністю.

Згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд також враховує, що у даному випадку позивача, на користь якого ухвалено рішення, в частині позовних вимог про стягнення аліментів, звільнено від сплати судового збору, а тому судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Мінімальний розмір судового збору за позовами майнового характеру згідно Закону України „Про судовий збір, на момент звернення позивача до суду із цією позовною заявою, визначено в сумі 1211 гривні 20 копійок.

Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При визначенні часу, з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 23 квітня 2024 року.

Суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць у розмірі 1598 гривень, тобто 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 15, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 209, 258, 263, 264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , жительки АДРЕСА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо її доньки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 23 квітня 2024 року і до повноліття ОСОБА_3 .

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, в сумі 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) гривень.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок в рахунок відшкодування судових витрат понесених по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Надіслати сторонам копії рішення протягом двох днів з дня його складання.

Повне рішення суду складено 12 червня 2024 року.

Суддя: