Справа № 278/2409/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лалаян Вікторія Миколаївна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого спільне життя сторін не склалось, що призвело до припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд розірвати зареєстрований шлюб сторін.

У судове засідання сторони не з`явились.

Відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення сторін, обґрунтоване тим, що вона бажає зберегти сім`ю, що суперечки між нею та позивачем носять тимчасовий характер, що позивач жодного разу не повідомляв їй щодо наміру розірвати шлюб тощо.

Окрім того, зазначає, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільну малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківство щодо якої позивач офіційно визнав ще до моменту народження дитини, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою (а.с. 18, 19-20).

Представником позивача подано заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення (а.с. 36-38), у якому остання зазначає, що зазначені факти у клопотання ОСОБА_2 про надання строку на примирення не відповідають дійсності, оскільки сторони фактично ніколи не проживали однією родиною, не вели спільного господарства, як і не проживають та не ведуть його і наразі; дійсно позивач не заперечує той факт, що коли в серпні місяці 2022 року відповідач повідомила йому про свою вагітність, він визнав батьківство щодо дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була народжена відповідачем в Федеративній Республіці Німеччині та зареєстрована відділом РАСЦ саме в цій країні. В Україні позивач реєстрацію народження дитини не здійснювала; як у той час, так і наразі, відповідач вживає всіх можливих заходів, щоб проживати разом із дитиною в ФРН, та наміру проживати в Україні, в тому числі однією родиною із позивачем, не має, про що йому неодноразово повідомляла.

Представником позивача також подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача; просить ухвалити рішення з урахуванням поданого заперечення на клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та надання строку на примирення; позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 35).

У зв`язку з неявкою учасників справи або їхніх представників розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.08.2022 року ОСОБА_1 у нотаріально засвідченій заяві, визнав себе батьком дитини, яка буде народженя у ОСОБА_2 ; заява зареєстровано в реєстрі за № 311 (а.с. 24-25).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого відділом РАЦС м. Даттельн (а.с. 26-28) ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 ; у графі мати зазначено ОСОБА_2 ; відомості про батька у свідоцтві відсутні.

17.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було зареєстровано шлюб сторін (а.с. 4).

Відомостей про те, що у сторін у період зареєстрованого шлюбу народились спільні діти, матеріали справи не містять.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України).

Частиною 1 ст. 110 СК України передбачена можливість одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу.

Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України).

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Як вбачається із матеріалів позовної заяви та встановлено судом, подальше збереження сім`ї позивачем і відповідачем не можливе, оскільки це суперечить інтересам одного із сторін.

Щодо вирішення клопотання відповідача про надання строку для примирення, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення.

При цьому судом враховується позиція Верховного Суду, викладена у постанові КЦС ВС від 11 червня 2019 року у справі N 605/434/18 (61-3235св19), згідно з якою закріплена статтею 111 Сімейного кодексу України норма щодо необхідності вжиття заходів до примирення подружжя є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", убачається, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

За таких підстав, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення, оскільки судом встановлено, що сторони мають різні погляди на життя, між ними виникають непорозуміння, кожен із них живе своїм відокремленим життям. Крім того, судом враховується позиція позивача, який є ініціатором позову, щодо ненадання строку на примирення, оскільки це суперечить його інтересам.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на наведене, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги обставини життя подружжя, враховуючи відсутність відомостей про вагітність дружини та відомостей про наявність у сторін дитини віком до одного року, яка народжена у зареєстрованому шлюбі, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, та відповідає дійсній волі сторін, у зв`язку з чим вважає за потрібне задовольнити позовну заяву.

Суд не вирішує питання з приводу розподілу судових витрат, за клопотанням позивача (а.с. 2).

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141 ЦПК, ст. 111, 112 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лалаян Вікторія Миколаївна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.06.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (актовий запис № 1154).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2024 року.

Суддя О. М. Дубовік