ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

08 листопада 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 адвоката Самаріна Андрія Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та штрафу, -

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та штрафу відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 жовтня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Самаріна А.С. задоволено: заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року скасовано; позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та штрафу задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на його користь грошові кошти у розмірі 42 346,58 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн..

05 листопада 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у вигляді правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 500 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Відповідно до п.3 ч. 1, ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання.

Враховуючи відсутність необхідності виклику сторін та інших учасників справи у судове засідання, а також те що справа розглядалась в порядку письмового без сторін,апеляційний суд розглядає заяву без участі сторін та інших учасників справи.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (частини 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що представником ОСОБА_1 в апеляційній скарзі було заявлено про витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у загальному розмірі 3 500 грн., докази яких будуть подані протягом 5 дні після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Отже, вимога щодо розподілу судових витрат на правову допомогу була заявлена до винесення рішення по суті, а заява про ухвалення додаткового судового рішення, яка розглядається подана в п`ятиденний строк після прийняття постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір №23/1 про надання правової допомоги від 15.05.2023 року, на підставі якого видано ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія ВА №1053374 від 15.05.2023 року в усіх судових органах України.

Відповідно до п.3.1 зазначеного договору формою винагороди адвоката за надані послуги є гонорар адвоката та додаткова винагорода адвоката. У п.3.2 зазначено, що розмір та строки оплати гонорару адвоката попередьо узгоджується в усній формі та остаточно закріплюється в акті виконаних робіт, який у будь-якому разі підлягає сплаті не пізніше 5 календарних днів після його складення. Також згідно п.3.3 сторони можуть визнати додаткову винагороду адвоката за досягнення бажаного для клієнта результату. Розмір, порядок обчислення та порядок сплати додаткової винагороди адвоката за виконання окремого доручення клієнта узгоджується сторонами та визначається у додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно із довідкою від 04 листопада 2024 року адвокат Самарін А.С. отримав від ОСОБА_1 гонорар у розмірі 3 500 грн. за надання юридичних послуг на виконання Договору№23/1 від 15.05.2023 року шляхом складання апеляційної скарги на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 червня 2024 року у цивільній справі №202/20975/23

Також до заяви від 05.11.2024 року представником позивача додано акт прийому-передачі наданих юридичних послуг згідно договором №23/1 від 15.05.2023 року у вигляді складення апеляційної скарги на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.06.2024 року у справі №182/2401/23 у розмірі 2 500 грн., який не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки підтверджує понесення витрат на правову допомогу позивачем в рамках розгляду іншої справи.

Щодо даної справи акт прийому-передачі наданих юридичних послуг згідно договору відсутній.

Як зазначалось вище відповідно до положень ст. 137, 141 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи наведені положення зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі №810/3806/18, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19.

Враховуючи наведені положення, а також положення договору від 15.05.2023 року щодо оплати гонорару адвокату та порядок розрахунків між сторонами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у зв`язку із недоведеністю.

Керуючись ст. 137, 141, 270 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Самаріна Андрія Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: