Справа № 583/1603/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

з участю секретаря судового засідання Верби Н.О.,

представника відповідача адвоката Яресько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду № 6 справу № 583/1603/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «К9» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2024 представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у сумі 58380 грн та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.05.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №4150848. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора та був надісланий на номер телефону відповідача. На підставі укладеного договору позичальнику перераховано грошові кошти у сумі 20000,00 грн на умовах строковості, поворотності та платності, розмір відсотків встановлено у 1,9% в день, строк кредиту 11 днів. Між тим, 03.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «К9» було укладено Договір Факторингу № 03/11/2021, у відповідності до якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «К9» право грошової вимоги до боржників, вказаних в реєстрі, у тому числі до відповідача на суму 58380 грн, з яких: сума боргу за тілом кредиту 20000 грн, сума заборгованості за відсотками 38380 грн. Борг відповідач не повертає, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.

11.04.2024 провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.04.2024 до суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог і стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн. У відзиві зазначив, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документу, що підтверджує факт перерахування грошей відповідачці. Крім того, на думку представника відповідача, застосована стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту повинна була нараховуватися в межах строку надання кредиту відповідно до пункту 1.4 протягом 11 днів. Тобто сума до повернення, складала б 24 180,00 грн, але аж ніяк не 58 380,00 грн, як зазначає позивач. Також вказує, що відповідно до п.4.1. Кредитного договору, строк кредиту може бути продовжено на 11 днів, якщо сторони досягнуть домовленості про таке продовження за ініціативою споживача. Пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Відповідно до п.4.2.4 у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в п.п.4.2.2. цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Відповідач же заявляє, що не вчиняла жодних дій стосовно продовження строку кредиту з власної ініціативи, більше того жодного доказу вчинення таких дій нею позивачем не надано. Тому вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву у якій просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так 13.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_2 було укладено Договір №4150848 про надання споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до умов кредитного договору, товариство надало позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 20 000,00 грн на 11 днів.

Згідно з пунктом 1.5 сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: стандартну 1,90% в день та знижену 1,33% в день.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором, проценти за договором нараховано за період з 13.05.2021 по 02.11.2021, залишок заборгованості складає 58380 грн, з яких: сума боргу за тілом кредиту 20000,00 грн, сума заборгованості за відсотками 38380 грн.

03.11.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «К9» та ТОВ «Авентус Україна» укладено Договір Факторингу № 03/11/2021. Із відповідного реєстру прав вимоги вбачається, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за кредитним договором №4150848.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

У той же час, наявне у матеріалах справи довідка директора ТОВ «Авентус Україна» вих. №20_1803 від 18.03.2024 року про перерахування коштів за кредитним договором із зазначенням коду трансакції не є належним підтвердженням виконання кредитодавцем своїх зобов`язань, так як така довідка не є первинним документом про здійснення господарської операції.

Умовами укладеного між сторонами договору передбачалось, що товариством (первинний кредитор) надаються кошти кредиту шляхом їх перерахування за визначеними реквізитами банківської платіжної карти, але відповідної квитанції до матеріалів справи долучено не було.

Крім того, наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеним документом, який не було погоджено з відповідачем і не підтверджено первинними обліковими бухгалтерськими документами, а тому, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, у розмірі, зазначеному у розрахунку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодний доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, не надано первинних бухгалтерських документів, що підтверджують факт перерахування відповідачу коштів за кредитним договором, як наслідок, не обґрунтовано наявність у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку.

Тому, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача, в тому числі і вимога відповідача про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Представником відповідача в обґрунтування вимог про стягнення витрат на правову допомогу було надано договір №23192 про надання правничої (правової) допомоги від 22.11.2023, додаток до договору, акт приймання передачі послуг №1 від 22.04.2024 на суму 12000 грн.

У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на вказане, суд вважає, що витрати представника відповідача в розмірі 12000 грн є обґрунтованими і підлягають стягненню з позивача.

Керуючись ст. ст.12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати на правничу допомогу в сумі 12000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його складення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «К9», , місцезнаходження:м. Київ, вул. Ярославів Вал, 14А;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА