КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/7256/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА», поданою Яценко Тетяною Юріївною , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ТОВ «НОВОБУДОВА» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, який мотивувало тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 29 травня 2014 року. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 від 24 жовтня 2019 року позивача ТОВ «НОВОБУДОВА» визначено управителем вказаного будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Так, вказано, що відповідач споживає надані позивачем житлово-комунальні послуги, при цьому, не повноцінно виконує зобов`язання по їх оплаті, у зв`язку із чим за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року за ним утворилась заборгованість, чим спричиняються збитки позивачу.

Позивач звертає увагу, що товариство вже неодноразово зверталось до суду з приводу стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Зокрема, судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі №753/23227/19 стягнуто заборгованість за період з 01 серпня 2017 року по 01 листопада 2019 року в розмірі 5 399,64 грн.

Посилаючись на положення статті 625 ЦК України позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «НОВОБУДОВА» суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 20 199,39 грн, яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 17 295,90 грн, 3% річних у розмірі 768,82 грн та 2 134,67 грн - інфляційної складової боргу. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «НОВОБУДОВА» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями, представник ТОВ «НОВОБУДОВА» - Яценко Т.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд передчасно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ним не було належним чином досліджено розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, що надавався разом із позовною заявою.

Так, відповідно до вказаного розрахунку міститься посилання на вхідне сальдо станом на 01 листопада 2019 року в сумі 5 399,64 грн та графа «сплата по ВП», в якій проставлено 0.

Разом з тим, загальна сума заборгованості згідно розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 22 695,54 грн включає в себе вхідне сальдо на 01 листопада 2019 року в розмірі 5 399,64 грн та нарахування за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року, що відображається в графі «всього нарахування» у розмірі 21 123,39 грн, з урахуванням оплат відповідача у графі «сплата» у розмірі 3 827,49 грн.

Таким чином, якщо враховувати в розрахунку заборгованості графу «всього нарахування» за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 21 123,39 грн та відняти графу «сплата» у розмірі 3 827,49 грн вийде заявлена у позові сума заборгованості у розмірі 17 295,90 грн.

Тож, апелянт вважає, що судом не надано належної оцінки поданим доказам та помилково враховано всю суму заборгованості відповідача, без виключення з розрахунку суми боргу, що вже стягнута за судовим наказом Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі №753/23227/19, а також передчасно відмовлено у задоволенні вимоги щодо стягнення 3% річних та інфляційної складової боргу.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «НОВОБУДОВА» просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710 грн.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 29 травня 2014 року, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.10-12).

Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» №120/0/5-06 від 05 червня 2006 року та Авізо №326 від 24 квітня 2007 року житловий багатоквартирний будинок, який розташований у АДРЕСА_1 був переданий на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «НОВОБУДОВА» (а.с.8-9).

Встановлено, що 15 листопада 2011 року між ТОВ «НОВОБУДОВА» та ОСОБА_2 було укладено договір №8 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені договором (а.с.13).

Вказаний договір є дійсним, ніким не оспорювався, на час його укладання у споживача, а саме у ОСОБА_2 , будь-яких заперечень стосовно викладених у договорі пунктів не було, що підтверджується його власноручним підписом в графі «споживач».

Також в матеріалах справи міститься Договір №1-К про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27 грудня 2019 року, укладений між ТОВ «НОВОБУДОВА» (управитель) та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 в особі ОСОБА_3 (кв. 20 ), ОСОБА_4 (кв. 263 ), згідного якого управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (а.с.14-16).

Позивачем також було надано кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що є Додатком №5 до Договору №1-К про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 27 грудня 2019 року, а також кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території, який вводиться в дію з 01 січня 2022 року (а.с.17-18).

В матеріалах справи міститься також Договір №0109-16/10 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів від 01 вересня 2016 року, який укладено між ТОВ «Селтік ТБО» (виконавець) та ТОВ «НОВОБУДОВА» (замовник) (а.с.19-20).

Крім того, згідно судового наказу Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі №753/23227/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «НОВОБУДОВА» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з 01 серпня 2017 року по 01 листопада 2019 року у розмірі 5 399,64 грн (а.с.23).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лисенко С.О. було відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Дарницького районного суду міста Києва №753/23227/19, виданого 11 березня 2020 року (а.с.24).

Позивачем також було надано розрахунок заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 , згідно якого загальний розмір заборгованості становить 22 695,54 грн (а.с.25).

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «НОВОБУДОВА», мотивував своє рішення тим, що заявлена позивачем сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 17 295,90 грн не співпадає з вказаною сумою боргу, яка відображена у розрахунку заборгованості та яка складає 22 695,54 грн, жодним іншим доказом не підтверджена, в тому числі по періодам нарахованих сум до сплати, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із тим, що позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, а також не надано належних та допустимих доказів обґрунтованості суми боргу. Враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу за житлово-комунальні послуги відмовлено, а відтак суд вважав, що відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційної складової боргу і 3% річних, які є похідними та розраховувалися позивачем від основної суми боргу.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 ЦК України при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Особа, яка є власником (співвласником) квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна відповідно до розміру своєї частки та затверджених тарифів а також сплачувати вартість інших комунальних послуг.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 №572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно д положень статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, на перевірку кількості та якості житлово-комунальних послуг у встановленому законодавством порядку, складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт, без додаткової оплати отримувати від виконавця відповідної послуги чи іншої уповноваженої на розподіл комунальної послуги особи детальний розрахунок розподілу обсягу спожитих комунальних послуг між споживачами багатоквартирного будинку.

Водночас, індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до положень ч.3 ст.8 «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку має право, зокрема, вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором; у випадках та порядку, передбачених договором, припинити/призупинити надання послуг з управління у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі.

Відповідно до положень ч.4 ст.8 «Про житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинкузобов`язаний, зокрема, забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань щодо оплати комунальних послуг у відповідача перед позивачем за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року утворилась заборгованість у розмірі 17 295,90 грн.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Закріплена в статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Таким чином, у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині правомірності заявлених позовних вимог до ОСОБА_2 щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надані за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд керується наступним.

Так, матеріалами справи підтверджено, що одноособовим власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , а тому саме він несе тягар утримування належного йому майна.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про невідповідність даних, які в ньому містяться сумі боргу, яку просить стягнути позивач по справі.

Так, із надано розрахунку вбачається, що загальна сума заборгованості згідно розрахунку заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 22695,54 грн включає в себе вхідне сальдо на 01 листопада 2019 року в розмірі 5399,64 грн та нарахування за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року, що відображається в графі «всього нарахування» у розмірі 21 123,39 грн, з урахуванням оплат відповідача у графі «сплата» у розмірі 3 827,49 грн.

Разом з тим, позивачем було заявлено позовну вимогу за вирахуванням боргу у розмірі 5 399,64 грн. Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ТОВ «НОВОБУДОВА» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 17 295,90 грн.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

Таким чином, враховуючи правомірність позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості, а також невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, наданий позивачем розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, апеляційний суд доходить висновку про правомірність вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущено порушення норм процесуального права, тому рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за результатом апеляційного розгляду суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, то до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710 грн (2 684 грн - судовий збір за подачу позовної заяви + 4 026 грн - судовий збір за подачу апеляційної скраги).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА», подану представником Яценко Тетяною Юріївною, задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА».

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (, 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10) суму заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01 листопада 2019 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 20 199,39 грн (двадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень тридцять дев`ять копійок), яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 17 295,90 грн, 3% річних у розмірі 768,82 грн та 2134,67 грн - інфляційної складової боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (, 03028, м. Київ, вул. Саперно-Слобідська, 10) витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 710 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв