Провадження № 2/344/755/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Устинської Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.06.2018 року у розмірі 61991,60, стягнення судових витрат

В С Т А Н О В И В:

Представник акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.06.2018 року у розмірі 61991,60, стягнення судових витрат, посилаючись на те, що відповідач звернулася до АТ КБ ПриватБанк, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №№б/н від 17.09.2018 року. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 55 000 грн. Відповідач не виконує свої зобов`язання за даним договором, а саме не надає своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що відображається у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 23.08.2023 року, наявна заборгованість у загальному розмірі 61 991.60 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 50 115.36 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 11 876.24 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань та заборгованості не погашає, в зв`язку з чим просив стягнути з неї на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір.

20.12.2023 року відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовна заява взагалі не містить обгрунтувань предмета позову, позивач не вказує за яких обставин, коли та яким чином відбулося зняття/отримання нею грошових коштів з кредитної карти відповідача. Позивач не вказує чому саме 14.11.2022 року, у день викрадення грошових коштів з кредитної карти відбулося збільшення саме банком розміру кредитного ліміту з 2000 грн. до 26000, до 36000 грн. та до 55000 грн. саме 14.11.2022 року (після таких дій банку, 14.11.2022 року, саме 55105, 00 грн. було викрадено після збільшення кредитного ліміту з її карти). Саме з банку позивача їй телефонував представник банку та повідомив її, що у неї на карті має місце підозріла активність та вказувала на те, що з її карти шахраї намагаються викрасти грошові кошти та необхідно заблокувати платіж, після цього її запитали, чи вона знайома зі своїм менеджером банку та повідомили, що саме даний особистий менеджер передав її персональні дані третім особам, та, щоб вона звернулася в поліцію та написала заяву з приводу шахрайства. Відразу після того, як вона отримала повідомлення про зняття грошових коштів з її карти нею відразу було за телефоновано на номер гарячої лінії „Приватбанку" 3700 та повідомлено про викрадення коштів. Крім того, було подано відповідні заяви про вчинення кримінального правопорушення в кіберполіцію. Має місце несанкціоноване зняття кредитних грошових коштів з кредитної картки відповідача, про що відповідач відразу повідомив банк та правоохоронні органи. 3 огляду на зазначене, УНП в м. Івано-Франківську зареєстровано кримінальне провадження №0002091 від 21.11.2022 року. що перебуває на досудовому провадженні у СВ Івано-Франківського РУП. Що стосується стягнення відсотків за користування кредитом, аналогічно і в даній частині слід відмовити в позові, оскільки користування кредитом не було та таке не доведено позивачем. Враховуючи наведене, в задоволенні позову просить відмовити повністю (а.с.128-131).

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити.

Представник відповідача щодо позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту.

Суд встановив, що 17.09.2018 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у «Приватбанк», згідно якої банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.23).

15.11.2022 року ОСОБА_1 з використанням ОТР пароля підписала заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк». Відповідач погодила використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю, як простого електронного підпису. Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний з електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТР-паролю на фінансовий номер телефону клієнта (а.с. 11-22).

У подальшому 07.12.2022 року відповідач за допомогою ОТР пароля підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 24-28).

З виписки за договором № б/н за період з 17.09.2018 року по 29.08.2023 року вбачається, що 14.11.2022 року одним платежем був здійснений грошовий переказ з карти відповідача грошових коштів в сумі 55 105.00 гривень на карту ПриватБанку через додаток Приват24. Одержувач: ОСОБА_2 (а.с. 82).

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № б/н від 17.09.2018 року станом на 23.08.2023 року в розмірі 61 991.60 грн., яка, як вбачається з розрахунку заборгованості складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 50 115.36 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 11 876.24 грн. (а.с. 5-8).

Представник відповідача надав суду витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002091 від 22.11.2022 року за ч. 3 ст. 190 КК України, відповідно до якого у ОСОБА_1 невідома особа шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, здійснила викрадення із банківської карти АТ КБ ПриватБанк грошових коштів (а.с.102-103).

Як вбачається з листа АТ «Комерційний банк «Приватбанк» від 09.01.2024 №12952358, кошти з карти 796674 (договір SAMDNWFC4, карта випущена 10.12.2021 р. ) переведені через Приват24 на карту НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_2 (ПН ) : 14/11/2022 16:24:02 14/11/2022 P10 S DB -56,555.00 UAH -55,105.00 - 1,450.00 CP980H48 UKR ПЕРЕКАЗ ВЛАСНИХ КОШТІВ. СКАСУВАННЯ ОПЕРАЦІЇ 103782753(З КАРТИ НОМЕР_2 НА КАРТУ НОМЕР_1 ) Переказ на карту ПриватБанку через додаток Приват24. Одержувач: ОСОБА_2 . Того ж дня кошти з карти 585216 ОСОБА_2 переведені на карту НОМЕР_3 ОТП Банку (отримувач не відомий): 14/11/2022 19:06:55 14/11/2022 P32 S DB - 10,050.00 UAH -10,050.00 -50.00 10110SW5 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 14/11/2022 19:09:02 14/11/2022 P32 S DB -10,050.00 UAH -10,050.00 -50.00 10110SWS UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 14/11/2022 19:10:55 14/11/2022 P32 S DB - 10,050.00 UAH -10,050.00 -50.00 10110SW5 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 14/11/2022 19:12:39 14/11/2022 P32 S DB -10,050.00 UAH -10,050.00 -50.00 10110SWS UKR P 32 Переказ зі своєї карти.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно СКБ зареєстрований: АДРЕСА_1 , зв`язок не встановлено, з 13.12.2022 р. знаходиться в списку обмежень з кодифікатором 1.41 «Шахраї в електронних операціях» (коментар: БОК 15732486 REF:221213EC310503MMT4TB). Аналізом логів входів за 14.11.22 р. в "Приват24" під акаунтом НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 відбувалися входи з типового для клієнта девайса. Логін та пароль в Приват24 не змінювалися, аккаунт заблоковано після проведення операції : 10378275 0 НОМЕР_5 2022-11-14 16:58:15.547 blockAccount dn281088mjv

3782750 НОМЕР_5 2022-11-14 16:58:27.497 blockAccount dn281088mjv

18304448 НОМЕР_5 * 2022-11-14 16:58:54.45 CHANGE_LOGIN correct inPhone. No fin phone. New login is

НОМЕР_6 * 2022-11-14 16:58:54.467 BLOCK_ACCOUNT correct fin phone operation REGISTRATION

22.11.2022 р. слідчим відділом відділення поліції Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відкрито кримінальне провадження №0002091 за ст. 190 ч.3 КК України. В ході кримінального провадження, відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, банком надана слідчим органам вся затребувана ними інформація. Повідомляємо, що ОСОБА_1 , будучи допитаною в якості потерпілої повідомила, що 14.11.2022 р. їй зателефонували з невідомого номера, особа представилась працівником служби безпеки банку та повідомив, що шахраї намагаються зняти кошти з її карти. По його рекомендації щодо блокування коштів вона зайшла в Приват24 та проводила операції, які їй вказували. Вона побачила, що по карті почав збільшуватися кредитний ліміт, а в подальшому відбулося списання коштів з її карти. Дана подія внесена в Портал СБ №22769. Шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку ОСОБА_1 , в результаті яких 14.11.2022 р. з її картки НОМЕР_2 були списані грошові кошти в сумі 55105 грн. (+1450 грн. комісія), відбулися внаслідок здійснення операцій в Приват24 самим клієнтом при спілкуванні з шахраєм, в результаті чого було збільшено кредитний ліміт по карті та переведено кошти (а.с.145-147).

Також в даному листі зазначено історію зміни кредитного ліміту: 2022-11-14 16:08:20 Збільшення KLIENT WAVE UP Заявка на збільшення в кредитній хвилі SAMDNWFC4 29000.00 53000.00; 2022-11-14 16:07:27 Збільшення KLIENT WAVE UP Заявка на збільшення в кредитній хвилі SAMDNWFC4 5000.00 29000.00.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 7, 8 Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого постановою правління НБУ від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року у справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що:

...«користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок сформульовано в постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання ПАТ КБ «Приватбанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що відповідач втрачав та/або сприяв незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Про результати службового розслідування за вказаним фактом ПАТ КБ «Приватбанк» не надано відповіді.

Суд касаційної інстанції зазначив, що враховує, що судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт звернення відповідача до банку про скасування спірної транзакції, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечується факту його звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. Верховний Суд бере до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що:

..«встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та від 11 березня 2015 року № 6-16цс15».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

При вирішенні спору суди першої та апеляційної інстанції вірно прийняли до уваги правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц (касаційне провадження № 61-3239св18) вказану правову позицію підтримав».

АТ КБ «Приватбанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію 14.11.2022 року щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів в розмірі 55 105.00 гривень.

Суд вважає, що списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції.

Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач звернулася до правоохоронних органів.

Суд враховує, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідача була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування.

Суд бере до уваги також нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою. При цьому правові та фактичні можливості з доведення обставин справи належать переважно позивачу, доводи та підстави позову якого не були належним чином обґрунтуванні під час судового розгляду справи.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів, сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, відмовляючи у позові, залишає за позивачем понесені ним судові витрати у справі.

Керуючись статтями 12, 76-78, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.06.2018 року у розмірі 61991,60, стягнення судових витрат відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 10.06.2024 року.

Суддя Пастернак І.А.