Справа №932/4189/24
Провадження №2/932/1748/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року м.Дніпро

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Цитульський В.І. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою судді від 27 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Доводи позивача викладені у позові.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07 червня 2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1583634 (далі - Договір) в електронній формі. За умовами Договору позивач надав відповідачу 9000 грн. з умовою їх повернення до 07.07.2021 року зі сплатою процентів, у розмірі, узгодженому сторонами. Також Договором визначено нарахування відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України після 07.07.2021 року в разі прострочення повернення суми позики, а саме у розмірі, встановленому Договором. Оскільки відповідач вчасно не погасив заборгованість за кредитом, у нього утворилася заборгованість, яка станом на 25.04.2024 року становить 27000 грн., з яких: 9000 грн. основний борг, 18000 грн. заборгованість за відсотками.

На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 27000 грн.

Відповідач відзиву не надав.

Фактичні обставини встановлені судом.

07 червня 2021 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 1583634. Відповідно до умов договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн., а відповідач зобов`язується їх повернути до 07.07.2021 року, а також сплатити відсотки в розмірі 0,72 % від суми позики, але не менше 50 грн. за перший день користування позикою, 0,72 % від суми позики щоденно за кожний день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, тобто до 07.07.2021 року.

Пунктом 1.5.2. Договору встановлено, що у разі, якщо позичальник не повернув суму позики у строк, встановлений п. 1.3. Договору, нарахування процентів, встановлених п. 1.5.1.Договору проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення як плату за неправомірне користування чужими коштами (понадстрокове користування грошовими коштами), у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (проценти за понадстрокове користування позикою)

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідач у день укладення Договору отримав узгоджену його сторонами суму в розмірі 9 000грн. на картку, яка зазначена в електронній заявці на отримання кредитних коштів.

Підписання договору та отримання коштів на його виконання в розмірі 9000 грн. відповідачем не спростовано.

Згідно з розрахунком заборгованості за Договором відповідач суму заборгованості в строк, зазначений у Договорі, тобто до 07.07.2021 року, не сплатив, у подальшому також заборгованість не погашав. За період з 07.06.2021 року по 07.07.2021 року позивачем нараховано 1944,00 грн. відсотків, передбачених п. 1.5.1. Договору. З 08.07.2021 року по 12.03.2022 року позивач продовжував нараховувати відсотки в тому самому розмірі, тобто відповідно до умов п. 1.5.3. Договору. У подальшому позивач припинив нараховувати відсотки. Усього заборгованість за Договором станом на 25.04.2024 року становить 27000 грн.. з яких: 9000 грн. тіло кредиту, 18000 грн. заборгованість за відсотками.

Норми права застосовані судом.

Відповідно до ст.626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.639ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст.610цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Висновки суду.

Враховуючи, що позивач виконав свої зобов`язання за Договором, надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 900 грн., однак, ОСОБА_1 вказану суму не повернув, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача вказаної суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також оскільки при укладенні Договору сторони узгодили порядок та розмір відсотків, які нараховуються на суму позики до 07.07.2021 року, сума відсотків у розмірі 1944,00 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У позові ТОВ «ВЕЛЛФІН» також просив стягнути на його користь з відповідача відсотки, передбачені п. 1.5.2. Договору, а саме відсотки, нарахування яких гарантовано законодавцем у нормі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі, встановленому договором.

Оскільки відповідач у строк заборгованість не погасив, а в п. 1.5.2. Договору сторони погодили розмір нарахування відсотків у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків позивачем після 07.07.2021 року відповідає вимогам закону та Договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором у розмірі 27000 грн., з яких: 9000 грн. основних борг, 18000 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно доч. 1 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509,625,1048,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 80, 81, 141, 247, 265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» (, місцезнаходження юридичної особи: 03061, м. Київ, вул.. Героїв Севастополя, буд.48) заборгованість за договором про споживчий кредит №1583634 від 07.06.2021 в розмірі 27 000 (двадцять сім тисяч) грн.. та судовий збір 3028 (тритисячі двадцять вісім) грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 23.09.2024.

Суддя: В.І.Цитульський