ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 751/28/23

провадження № 61-5533св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейков І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Маринченко О. А., та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року, прийняту у складі колегії суддів: Скрипки А. А., Євстафієва О. К., Шарапової О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради

звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення грошових коштів.

Позовна заява заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради мотивована тим, що 21 лютого 2022 року між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу комунального майна, згідно з яким Фонд комунального майна Чернігівської міської ради зобов`язався передати у власність покупцю нежитлове приміщення 1 площею 41,8 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташоване у підвалі п`ятиповерхового житлового будинку на земельній ділянці територіальної громади м. Чернігова, а покупець зобов`язався прийняти об`єкт і сплатити ціну відповідно до умов договору. Зазначений об`єкт було продано ОСОБА_1 , оскільки він став переможцем електронного аукціону, який відбувся 24 січня 2022 року.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 зобов`язаний був внести за придбаний об`єкт грошові кошти у розмірі 735 964,80 грн, у тому числі податок на додану вартість в розмірі 122 660,80 грн, протягом 30 календарних днів.

Також ОСОБА_1 повинен був компенсувати Фонду комунального майна Чернігівської міської ради грошові кошти, пов`язані із виконанням заходів із незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн.

Оскільки ОСОБА_1 за умовами договору зобов`язався у встановлений договором строк сплатити ціну продажу об`єкта та прийняти об`єкт за актом приймання-передавання, то у зв`язку із недотриманням ним вказаних зобов`язань він має сплатити штраф у розмірі 10 % вартості придбаного об`єкта. ОСОБА_1 сплатив гарантійний внесок у розмірі 23 028,80 грн, проте протягом дев`яти місяців грошові кошти в розмірі 712 936,00 грн на рахунок Фонду комунального майна Чернігівської міської ради не вніс, у зв`язку з чим із ОСОБА_1 необхідно стягнути штраф у розмірі 73 596,48 грн.

ОСОБА_1 направлялась претензія з вимогою сплатити грошові кошти у розмірі 712 936,00 грн за придбання комунального майна, проте він посилався на введення воєнного стану та на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким пояснює невиконання ним умов договору, а саме форс-мажорними обставинами.

Однак обставина, на яку посилається ОСОБА_1 , не є форс-мажорною обставиною, якщо відсутня така ознака, як причинно-наслідковий зв`язок між нею та неможливістю виконання умов договору купівлі-продажу в частині сплати грошових коштів за об`єкт нерухомості.

При цьому виданий Торгово-промисловою палатою України 28 лютого 2022 року лист не є безумовним підтвердженням форс-мажорної обставини, а містить лише інформацію про те, що військова агресія може вважатися форс-мажорною обставиною, якщо внаслідок неї стало неможливим виконання певного зобов`язання. Одне лише посилання ОСОБА_1 на настання форс-мажору, як причину невиконання умов договору купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року щодо сплати грошових коштів, є необґрунтованим та безпідставним.

Отже, несвоєчасна сплата (несплата) ОСОБА_1 грошових коштів за договором купівлі-продажу майна комунальної власності, яке не використовується за призначенням, ставить під загрозу своєчасність надходження та акумулювання коштів міського бюджету, чим спричиняється шкода державним економічним інтересам.

Враховуючи, що договір купівлі-продажу був укладений 21 лютого 2022 року, однак Фонд комунального майна Чернігівської міської ради не вжив вичерпних заходів щодо стягнення штрафних санкцій, чим фактично самоусунувся від захисту державних інтересів за наведених обставин, заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури звернувся до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради.

Ураховуючи викладене, заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради просив суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради штраф у розмірі 73 596,48 грн та грошові кошти, пов`язані із виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн;

- розірвати договір купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року, укладений між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ОСОБА_1 .

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради про внесення змін до договору купівлі-продажу.

Зустрічна позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 21 лютого 2022 року між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ним укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Згідно з умовами цього договору розрахунки проводяться протягом 30 календарних днів з дня підписання договору, тобто у строк до 23 березня 2022 року. При цьому сторони звільняються від відповідальності щодо виконання умов цього договору в разі виникнення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили).

Також, відповідно до умов договору, зміни або доповнення до нього можливі тільки за згодою сторін.

У зв`язку із військовою агресією рф проти України та настанням в Україні надзвичайних, невідворотних, об`єктивних обставин, введенням воєнного стану, він не мав можливості в обумовлений строк виконати умови договору і тому за першої можливості - 20 квітня 2022 року надав Фонду комунального майна Чернігівської міської ради пропозицію про відтермінування граничного строку розрахунків за договором на 60 діб після закінчення обставин непереборної сили (припинення воєнного стану), та запропонував внести зміни до договору шляхом укладання додаткової угоди, але відповіді на вказану пропозицію не отримав. Факт неможливості проведення розрахунків підтверджується не лише листом Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, а і тим, що на території всієї Чернігівської області, включаючи і місто Чернігів, у період з 24 лютого 2022 року до 03 квітня 2022 року велися активні бойові дії.

Отже, строк проведення розрахунків припав саме на період ведення бойових дій на території Чернігівської області, що унеможливило виконання умов договору в силу об`єктивних причин (форс-мажорних обставин). Фінансові санкції за невиконання зобов`язань за договором виникли не з його вини, а внаслідок дії форс-мажорної обставини.

Саме збройна агресія стала підставою невиконання зобов`язання в обумовлений договором строк і, як тільки це стало можливим, він звернувся до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради із пропозицією врегулювати це питання шляхом укладення додаткової угоди до договору. Натомість Фонд комунального майна Чернігівської міської надіслав лист, у якому запропонував розірвати договір та сплатити штраф у розмірі 73 596,48 грн та грошові кошти, пов`язані із виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн. Однак він не погодився з цим, оскільки існування форс-мажорних обставин або ж обставин непереборної сили звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язання, тому знову запропонував відтермінувати остаточний розрахунок до 31 жовтня 2022 року, а у разі невиконання вказаного зобов`язання зобов`язувався сплатити на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради неустойку, обумовлену договором.

22 серпня 2022 року він отримав лист від Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, в якому його повідомлено про те, що Фонд заперечує проти внесення змін до договору та перенесення строку розрахунків. Однак він знову надіслав лист до Фонду комунального майна Чернігівської міської ради, зокрема з роз`ясненнями щодо можливості внесення змін до договору, та зазначив, що від виконання договору не відмовляється, проти його розірвання заперечує, а повне виконання зобов`язань за договором буде виконано за першої ж можливості, як тільки закінчаться надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини. Внесення змін до договору обумовлено тим, що істотно змінились обставини, за яких укладався договір, і сторони не могли передбачити, що агресор буде здійснювати обстріли цивільної інфраструктури. Зазначена обставина є істотною, оскільки в будь-який момент об`єкт може бути знищений країною-агресором.

Таким чином, він вважав, що наявні всі підстави для внесення змін у договір.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд внести зміни до умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 41,8 кв. м, від 21 лютого 2022 року, укладеного між ОСОБА_1 та Фондом комунального майна Чернігівської міської ради, а саме: розділ 2 договору (Порядок розрахунків за придбаний об`єкт) викласти в такій редакції:

«2.1. Покупець зобов`язаний внести за придбаний об`єкт грошові кошти у сумі 735 964,80 грн, у тому числі ПДВ - 122 660,80 грн, протягом 60 календарних днів з дня припинення воєнного стану. Плата за об`єкт вноситься на підставі та на умовах цього договору.

2.2. Розрахунки за об`єкт здійснюються таким чином: гарантійний внесок для участі в аукціоні, сплачений покупцем на банківський рахунок оператора електронного майданчика - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в сумі 23 028,80 грн, що становить 10 відсотків стартової ціни об`єкта, зараховується покупцеві в рахунок ціни продажу об`єкта після його перерахування оператором електронного майданчика на рахунок продавця № НОМЕР_1 , ДКСУ м. Київ. МФО 820172, , одержувач коштів: Фонд комунального майна Чернігівської міської ради; протягом 60 календарних днів з дня припинення воєнного стану, грошові кошти з урахуванням ПДВ у розмірі 712 936,00 грн сплачуються покупцем шляхом безготівкового перерахування з рахунка покупця на рахунок продавця № НОМЕР_2 , ДКСУ м. Київ. МФО 820172, , одержувач коштів: Фонд комунального майна Чернігівської міської ради (кошти вважаються сплаченими з дати зарахування коштів на рахунок продавця).

2.3. Покупець компенсує Фонду комунального майна Чернігівської міської ради грошові кошти, пов`язані із виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта в сумі 997,00 грн на р/р UA0031717, ДКСУ м. Київ, МФО 820172, протягом 60 календарних днів з дня припинення воєнного стану (кошти вважаються сплаченими з дати зарахування коштів на рахунок продавця).

Пункт 8.1. Договору викласти в наступній редакції:

8.1. У разі несплати коштів за об`єкт згідно з цим договором протягом 60 календарних днів з дня припинення воєнного стану, покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта на рахунок № UA0031717, ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , одержувач коштів: Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, або інший, вказаний продавцем рахунок.

У разі несплати коштів згідно з договором разом з неустойкою протягом наступних 30 календарних днів, договір підлягає розірванню.

У разі розірвання договору, грошові кошти у розмірі 10 відсотків стартової ціни об`єкта (гарантійний внесок), перераховані покупцем для участі в аукціоні, не повертаються покупцю та перераховуються продавцем до відповідних бюджетів».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 червня 2023 року прийнято до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 та об`єднано його із первісним позовом заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради в одне провадження.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року, позов заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради штраф у розмірі 73 596,48 грн та грошові кошти, пов`язані з виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн, а всього 74 593,48 грн.

Розірвано договір купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року, укладений між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ОСОБА_1 , зареєстрований у реєстрі за № 796.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури 4 962,00 грн на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що хоча ОСОБА_1 і зазначає, що здійснив би вже розрахунок, у разі внесення змін до договору, однак на час розгляду справи судом сплата коштів за придбаний об`єкт нерухомості ним здійснена так і не була.

При цьому посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що внаслідок збройної агресії російської федерації не є можливим виконати умови договору купівлі-продажу без внесення змін до нього, суд вважав безпідставними, оскільки в умовах договору, зокрема, у розділі 8, сторони передбачили відповідальність покупця за порушення зобов`язань (сплату пені, штрафу, розірвання договору) та погодили, що сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від виконання договірних зобов`язань у період дії умов цього договору, який згідно з пунктом 13.4 діє до виконання у повному обсязі покупцем зобов`язань, якщо договір не буде раніше виконаний або припинений згідно із законодавством України та умовами договору.

Беручи до уваги фактичні обставини справи, положення законодавства, які регулюють спірні правовідносини та умови укладеного між сторонами договору, ту обставину, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором у визначений строк не виконав - не сплатив за об`єкт нерухомості станом на час розгляду справи судом, що свідчить про порушення прав позивача за первісним позовом, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами, на які посилається ОСОБА_1 та неможливістю виконання зобов`язань, зокрема, в строк, визначений абзацом другим пункту 8.1 розділу 8 договору, ОСОБА_1 не надав та беручи до уваги, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, тому наявні підстави для задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У квітні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року і ухвалити нове судове рішення про закриття провадження у справі та направити справу на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області.

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не звернули увагу на те, що спір між сторонами виник щодо розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу об`єкта приватизації, внесення змін до договору купівлі-продажу об`єкта приватизації, тому такий спір відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Також суди попередніх інстанцій не врахували того, що сертифікат Торгово-промислової палати України може визнаватися єдиним допустимим доказом на підтвердження форс-мажорної обставини лише у разі, якщо це передбачено законом або договором. В інших випадках же форс-мажорні обставини можуть підтверджуватися також й іншими доказами, особливо, зважаючи на те, що на практиці протягом певного періоду після повномасштабного вторгнення російської федерації сторонам було вкрай важко довести наявність форс-мажору належними та допустимими доказами, оскільки Торгово-промислова палата України не видавала сертифікати, а опублікувала лише загальний лист для всіх, на який містяться посилання в матеріалах цієї справи.

Підставою касаційного оскарження рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, зокрема суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) та у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 910/8580/22.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2024 року керівник Чернігівської обласної прокуратури подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що посилання ОСОБА_1 на настання форс-мажору відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, як на причину несплати грошових коштів за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року упродовж двох років, є безпідставними та необґрунтованими, тому просив суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У травні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відповідь на відзив керівника Чернігівської обласної прокуратури на касаційну скаргу, в якому просив суд задовольнити касаційну скаргу.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 17 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2024 року зупинено виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради штрафу в розмірі 73 596,48 грн та грошових коштів, пов`язаних з виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн, а всього 74 593,48 грн, до закінчення касаційного провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21 лютого 2022 року між Фондом комунального майна Чернігівської міської ради (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупцю нежитлове приміщення, загальною площею 41,8 кв. м, що на плані зазначено літ. «179-1» до літ. «179-8», за адресою: АДРЕСА_2 (об`єкт), яке розташоване у підвалі п`ятиповерхового житлового будинку на земельній ділянці територіальної громади м. Чернігова, а покупець зобов`язався прийняти об`єкт і сплатити ціну відповідно до умов, які визначені в цьому договорі.

Об`єкт належить територіальній громаді міста Чернігова та продається покупцю на підставі підпункту 1.1 пункту 1 рішення Чернігівської міської ради від 26 серпня 2021 року № 10/VIII-27 «Про внесення змін до переліків об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що підлягають приватизації у 2021 році (нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 )».

У пункті 1.2 договору купівлі-продажу передбачено, що зазначений у цьому договорі об`єкт продано покупцю, який став переможцем електронного аукціону № UA-PS-2021-12-26-000009-1, що відбувся 24 січня 2022 року. Відповідно до Протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-12-26-000009-1, сформованого 24 січня 2022 року, затвердженого наказом Фонду комунального майна Чернігівської міської ради від 28 січня 2022 року № 601-06/10 «Про затвердження протоколу про результати електронного аукціону № UA-PS-2021-12-26-000009-1», ціна продажу об`єкта становить: без урахування ПДВ - 613 304,00 грн, крім того ПДВ - 122 660,80 грн, з урахуванням ПДВ - 735 964,80 грн.

Згідно з пунктом 2.1 договору покупець зобов`язаний внести за придбаний об`єкт грошові кошти в розмірі 735 964,80 грн, у тому числі ПДВ - 122 660,80 грн, протягом 30 календарних днів з дня підписання цього договору. Плата за об`єкт вноситься на підставі та на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.2 договору розрахунки за об`єкт здійснюються таким чином: гарантійний внесок для участі в аукціоні сплачений покупцем на банківський рахунок оператора електронного майданчика - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 23 028,80 грн, що становить 10 відсотків стартової ціни об`єкта, зараховується покупцеві в рахунок ціни продажу об`єкта після його перерахування оператором електронного майданчика на рахунок продавця; протягом 30 календарних днів з дня підписання цього договору грошові кошти з урахуванням ПДВ в розмірі 712 936,00 грн з ПДВ сплачуються покупцем шляхом безготівкового перерахування з рахунка покупця на рахунок продавця (кошти вважаються сплаченими з дати зарахування коштів на рахунок продавця).

Згідно з пунктом 2.3 договору покупець компенсує Фонду комунального майна Чернігівської міської ради грошові кошти, пов`язані із виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн протягом 30 календарних днів з дня підписання договору купівлі-продажу об`єкта (кошти вважаються сплаченими з дати зарахування коштів на рахунок продавця).

У пункті 6.1 договору сторони визначили, що покупець зобов`язаний: у встановлений цим договором строк сплатити ціну продажу об`єкта; прийняти об`єкт у встановлений цим договором строк за актом приймання-передавання; виконувати умови продажу, а саме: a) на це приміщення укладений договір оренди від 22 січня 2021 року № 1043Д між фондом комунального майна Чернігівської міської ради та ОСОБА_2 , який зберігає свою чинність до 21 січня 2024 року включно для покупця. Покупець стає стороною договору оренди від 22 січня 2021 року № 1043Д шляхом укладання договору про внесення змін (додаткової угоди), який підписується попереднім і новим орендодавцем та орендарем. Перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни умов або припинення чинності цього договору. Після завершення дії договору оренди від 22 січня 2021 року № 1043Д (по закінченню терміну дії або розірванню за взаємною згодою сторін) покупець зобов`язаний в двотижневий строк повідомити про це фонд комунального майна Чернігівської міської ради; б) подальше використання об`єкта визначає покупець після завершення дії договору оренди від 22 січня 2021 року № 1043 Д; в) виконувати санітарно-екологічні норми і правила згідно з чинним законодавством України для житлових будинків; г) забезпечувати збереження і нормальне безперебійне функціонування всіх інженерних мереж, систем і комунікацій, які знаходяться в приміщенні, в тому числі і загальнобудинкового значення (за наявністю), та надавати, у разі необхідності, відповідним службам міста можливість здійснювати їх обслуговування; д) брати дольову участь у проведенні ремонту фасаду будівлі та благоустрої прибудинкової території.

Відповідно до пункту 8.1 договору у разі несплати коштів за об`єкт згідно з цим договором протягом 30 календарних днів з дня укладення цього договору (враховуючи день укладення), покупець сплачує на користь продавця неустойку в розмірі 5 відсотків ціни продажу об`єкта. У разі несплати коштів згідно з договором разом з неустойкою протягом наступних 30 календарних днів, договір підлягає розірванню. У разі розірвання договору, грошові кошти у розмірі 10 відсотків стартової ціни об`єкта (гарантійний внесок), перераховані покупцем для участі в аукціоні, не повертаються покупцю та перераховуються продавцем до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктом 8.3 договору у разі недотримання покупцем зобов`язань, визначених пунктом 6.1 розділу 6 цього договору, покупець сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вартості придбаного об`єкта.

Відповідно до пункту 8.5 договору у разі, якщо покупець в установлений цим договором строк не прийняв об`єкт приватизації, продавець може порушити питання про розірвання цього договору та повернення майна в комунальну власність територіальної громади м. Чернігова і вимагати відшкодування збитків, понесених ним унаслідок розірвання цього договору (витрати продавця на підготовку об`єкта приватизації до продажу тощо) за рішенням суду.

При цьому, згідно з пунктом 8.6 договору, сплата штрафних санкцій не звільняє покупця від виконання договірних зобов`язань у період дії умов цього договору.

У пункті 11.1 договору сторони погодили, що звільняються від відповідальності щодо виконання умов цього договору в разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Сторона, яка не може виконати умови цього договору через виникнення форс-мажорних обставин, має повідомити про це іншу сторону.

Відповідно до пунктів 13.1-13.4 договору зміни умов договору або внесення доповнень до нього можливі тільки за згодою сторін. Усі зміни та доповнення до договору здійснюються тільки в письмовій формі шляхом укладення договору про внесення змін до договору, з наступним посвідченням таких змін та доповнень в органах нотаріату. У разі невиконання однією із сторін умов цього договору він може бути розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду. У разі розірвання договору, об`єкт приватизації підлягає поверненню в комунальну власність територіальної громади м. Чернігова. Договір діє до виконання у повному обсязі покупцем зобов`язань, зокрема передбачених розділом 6 договору, що підтверджено продавцем у встановленому законодавством порядку, якщо договір не буде раніше виконаний або припинений згідно із законодавством України та умовами договору.

20 квітня 2022 року ОСОБА_1 надіслав Фонду комунального майна Чернігівської міської ради лист, у якому, посилаючись на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, повідомив, що у зв`язку із збройною агресією він не має можливості здійснити розрахунок за придбаний об`єкт нерухомості у встановлений у договорі строк, оскільки вказана обставина є форс-мажорною (обставиною непереборної сили), та просив відтермінувати граничний строк розрахунків за договором на 60 діб після закінчення обставин непереборної сили (припинення воєнного стану) та укласти додаткову угоду до договору про внесення змін.

10 серпня 2022 року Фонд комунального майна Чернігівської міської ради надіслав ОСОБА_1 лист, у якому запропонував розірвати договір купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року, сплатити штраф у розмірі 73 596,48 грн та грошові кошти, пов`язані з виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн.

19 серпня 2022 року Фонд комунального майна Чернігівської міської ради у відповідь на лист ОСОБА_1 від 17 серпня 2022 року щодо відтермінування граничного строку розрахунків та внесення змін до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21 лютого 2022 року повідомив, що заперечує проти внесення змін до вказаного договору купівлі-продажу.

У листі від 26 серпня 2022 року ОСОБА_1 повідомив Фонд комунального майна Чернігівської міської ради, що від виконання договору він не відмовляється, проти його розірвання заперечує. Також зазначив, що повне виконання зобов`язань за договором буде виконано за першої можливості, як тільки закінчаться надзвичайні, невідворотні та об`єктивні обставини, перелічені в листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1. Окремо просив повідомити про намір виконання зобов`язань за договором після проведення ним оплати за придбаний об`єкт.

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції відповідають вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Щодо юрисдикції

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до пунктів 1, 5, 10, 14 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих положеннями ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства України, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та правова природа спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Під господарською діяльністю потрібно розуміти діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна діяльність) (частини перша та друга статті 3 ГК України).

Однак матеріали справи таких доказів не містять, отже цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Щодо суті спору

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі статтею 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору, виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Статтею 653 ЦК України встановлено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Частиною першою статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У справі, що переглядається в касаційному порядку, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами те, що ОСОБА_1 не виконав умови договору від 21 лютого 2022 року, зокрема не вніс за придбаний об`єкт грошові кошти у визначений цим договором строк.

При цьому ОСОБА_1 зазначав, що невиконання ним умов договору відбулося через настання форс-мажорних обставин (військова агресія російської федерації проти України), які він не міг передбачити на час укладення договору, на підтвердження чого посилався на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.

У постановах Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21, від 22 червня 2022 року у справі № 904/5328/21 визначено, що ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини, повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 141 Закону України від 02 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати України» (далі - Закон № 671/97-ВР) шляхом видачі сертифіката.

У статті 141 Закону № 671/97-ВР вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі № 913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 вказано, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 913/20/21».

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

На підтвердження дії форс-мажорних обставин та неможливості виконання своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року ОСОБА_1 надав суду лише лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1.

Оцінивши належність та допустимість таких доказів у справі, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони не підтверджують виникнення форс-мажорних обставин, які перебувають у причинному зв`язку із неможливістю виконання саме зобов`язань з внесення грошових коштів за договором купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року.

Водночас лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорну обставину - військову агресію російської федерації проти України, сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором у визначений строк не виконав, зокрема, не сплатив за об`єкт нерухомості станом на час розгляду справи судом, що свідчить про порушення прав позивача за первісним позовом, а також те, що належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами, на які посилається ОСОБА_1 , та неможливістю виконання зобов`язань, зокрема, в строк, визначений абзацом другим пункту 8.1 розділу 8 договору купівлі-продажу від 21 лютого 2022 року, ОСОБА_1 не надав, тому наявні підстави для задоволення первісного позову.

Також, беручи до уваги, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом, тому відсутні підстави для задоволення зустрічного позову.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дослідили всі наявні у справі докази у їх сукупності та співставленні, надали їм належну оцінку, правильно визначили характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, і дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову заступника керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Чернігівської міської ради та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги є ідентичними доводам апеляційної скарги та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2024 року зупинено виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Фонду комунального майна Чернігівської міської ради штрафу в розмірі 73 596,48 грн та грошових коштів, пов`язаних з виконанням заходів з незалежної оцінки об`єкта, в розмірі 997,00 грн, а всього 74 593,48 грн, до закінчення касаційного провадження у справі.

Оскільки касаційне провадження у справі закінчено, то виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року в зупиненій частині підлягаєь поновленню.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 жовтня 2023 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 27 березня 2024 року в їх зупиненій частині.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець