Справа №295/1017/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення судового збору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню судове рішення як виконавчий документ по справі ТОВ «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині відшкодування з особи судового збору.

Відповідач надає документи на підтвердження наявної групи інвалідності та, посилаючись на вимоги ст. 432 ЦПК України, положення Закону України «Про судовий збір», просить визнати судове рішення таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 2684,00 грн. судового збору.

Судом встановлено наступні обставини.

В січні 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут», звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач - ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , на ім`я особи відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Зобов`язання щодо внесення плати за надані послуги з газопостачання відповідач не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 10 129,84 грн. Вказуючи на відповідні обставини просив стягнути відповідну суму заборгованості, суму інфляційних втрат та 3 % річних внаслідок прострочення виконання зобов`язання згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України на суму 101,63 грн. і 25,56 грн. відповідно, а всього 10257,03 грн., відшкодувати судові витрати в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Рішенням суду від 23.03.2023 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ, що утворилась станом на 17.01.2023 року, в сумі 10 129,84 грн., інфляційні втрати за період з червня 2019 року по січень 2022 року включно 101,63 грн., 3 % річних за період з 31.05.2019 року по 23.02.2022 року 25,56 грн., а всього 10 257,03 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житомиргаз збут» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

На підстав рішення видано виконавчий лист.

Вирішуючи питання обргунтованості заявлених відповідачем вимог суд звертає увагу на фактичну скерованість такої заяви в розрізі передбачених Цивільним процесуальним кодексом України процедур, що, з огляду на присутні за змістом заяви посилання на положення ст. 432 ЦПК України, вбачає намір вирішити питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальним законом не передбачено можливості визнання безпосередньо судового рішення таким, що не підлягає виконанню. Положеннями норм глави 1 розділу V ЦПК України визначено порядок апеляційного провадження при перегляді судових рішень.

В частині визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

З системного аналізу наведених норм слід дійти висновку, що вирішення питання можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, пов`язується виключно з обставинами, які виникли після ухвалення судового рішення. Не може вважатись правильною позапроцесуальна процедура втручання в рішення як обов`язкового до виконання судового акту, ухваленого за результатами встановлення повноважним судом певних подій, фактів або обставин, через фактичну зміну документа, пов`язаного за змістовним формуванням висновків суду у резолютивній частині рішення.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

В даному випадку слід звернути увагу, що відомості про наявність у особи інвалідності на період судового розгляду справи є обставинами, які підлягали з`ясуванню за принципом змагальності сторін із дослідженням поданих учасниками доказів, за своєю суттю не є обставинами, які виникли після ухвалення судового рішення.

Відповідно до ст. 5 закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, підтвердження на час розгляду справи відомостей про наявність інвалідності є підставою для звільнення особи від слати судових витрат та компенсації понесених позивачем витрат в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В розрізі наведеного суд зауважує, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у відповідній частині, призводитиме до неможливості, за незмінного судового рішення, стороні позивача отримати відшкодування витрат, понесених при зверненні до суду, що, у свою чергу, не відповідати завданням судочинства.

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов