Справа № 396/545/24
Провадження № 2/396/308/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09.10.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Новікова Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну № 396/545/24 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Україна», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвоката Чеверда О.В. звернулася до суду з позовною заявою до СТОВ "Нова-Україна" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року укладеного між позивачем та СТОВ «Росія».

Обґрунтовуючи позов тим, що позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю КР № 075388 виданого 23.05.2005 року Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, належитьземельна ділянка, площею 3.8643 га, кадастровий номер :02:002:0630, розташована на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області,

03 березня 2011 року між позивачем та СТОВ «Росія» (перейменоване в СТОВ «Нова-Україна») було укладено договір оренди землі, який зареєстровано 21.11.2011 р. за № 03230 управлінням Держкомзему у Новоукраїнському районі Кіровоградської області. Згідно з положеннями умов договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у грошовій формі до 31 грудня щорічно, нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки становить 53509 грн. Строк дії договору 49 років до 15 листопада 2060 року.

Проте, вказані умови договору відповідач не виконує, орендну плату протягом 2012-2023 р.р. не сплачує, тому сторона позивача вважає, що несплата відповідачем орендної плати протягом багатьох років в строки, встановлені договором, є систематичною несплатою відповідачем орендної плати та відповідно істотним порушенням відповідачем договору.

Ухвалою судді від 27.03.2024 року провадження у зазначеній справі відкрито в загальному позовному провадженні та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

10.05.2024 року від представника відповідача директора СТОВ «Нова-Україна» подано відзив разом з додатками, відповідно до якого, представник просив відмовити у позові в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив тим, що на прохання відповідача, третьою особою ОСОБА_2 було виконано боргове зобов`язання СТОВ «Росія» та наперед профінансовано виплату орендної плати ОСОБА_1 в розмірі 30 000,00 грн. В результаті чого між СТОВ «Нова-Україна» та ОСОБА_2 було укладено договір на користь третьої особи ОСОБА_1 .. Підтвердження існування такої угоди є нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 від 22.03.2011 року, реєстраційний № 750. Посилаючись на положення ст. 528 ЦК України представник вважає, що виконання обов`язку боржника іншою особою є правомірним. При цьому, норми ст.ст. 204,205 ч.1 206,2018,511 ЦК України не забороняють вчиняти в усній формі правочини щодо надання згоди боржника за зобов`язання на покладення виконання обов`язку на іншу особу. Можливість виконання третьою особою зобов`язання по сплаті орендної плати також встановлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року № 912/1385/17. Вважає, що з урахуванням положення ст. 531 ЦК України, зміст заяви від 22.03.2011 року свідчить про те, що позивач погодилася на отримання орендної плати за майбутній період за земельну ділянку, що належить їй в загальному розмірі 30 000,00 грн, а також дії третьої особи, який сплатив зазначену суму, можливо дійти висновку, що сторони погодили в письмовій формі вказаний порядок сплати орендної плати, у зв`язку з чим у орендаря була відсутня заборгованість перед орендодавцем. Разом з тим вказує, що в нотаріально посвідченій заяві присутня ідентифікація земельної ділянки, при цьому відсутність чіткого визначення за яким саме договором оренди отримано орендну плату, не може слугувати підставою для сумнівів отримання позивачем орендної плати в розмірі 30 000,00 грн саме за спірним договором оренди.

13.06.2024 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких вважає, що стороною відповідача не спростовані твердження наведені у позовній заяві. Вказує, що нотаріально посвідчена заява не є довіреністю в розумінні Глави 17 ЦК України та Розділу 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, від 03 березня 2004 року за N 283/8882 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), а за своєю юридичною природою є заявою, якою нотаріус посвідчив справжність підпису позивача, яка підписала заяву, а не є посвідчення нотаріусом довіреності на підставі наведених вище норм. Крім того заява несе в собі інформацію на підтвердження передачі грошей однією особою іншій.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чеверда О.В. не з`явилися, подано клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача директор СТОВ «Нова-Україна» Галенок О.А. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що свідчить підпис в поштовому рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення 26.09.2024 року. Заяви та клопотання до суду не надходили.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі, з заявами та клопотанням до суду не звертався.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Позивач є власником земельної ділянки, розташованої на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, площею 3,86 га, кадастровий номер :02:002:0630, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія КР № 075388 виданого 23.05.2005 року Новоукраїнською РДА Кіровоградської області (а.с.6-7), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 03.04.2023 року № (а.с.10).

З вищевказаної довідки також встановлено, що за СТОВ «Росія» зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі, серія та номер: 03230, виданого 21.11.2011, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія», строк дії договору до 15.11.2060 року.

03 березня 2011 року між позивачем та СТОВ «Росія» (після перейменування СТОВ «Нова-Україна») укладено договір оренди землі б/н, який зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Новоукраїнському районі 21.11.2011 року за № 03230 на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0630, за умовами якого позивач надала, а відповідач прийняв в оренду земельну ділянку площею 3,86 га, ріллі, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. Згідно з положеннями пунктів 9, 11 договору орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у грошовій формі до 31 грудня щорічно. Пунктом 5 договору передбачено, що нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки станом на 03.03.2011 року становить 53509 грн. Строк дії договору закінчується 15 листопада 2060 року (а.с.18).

Згідно акта приймання - передачі ОСОБА_1 передала, а СТОВ «Росія» в особі директора ОСОБА_3 прийняв в оренду земельну ділянку площею 3,86 га, даний факт засвідчений підписами сторін у цьому акті (а.с. 19).

Як свідчить нотаріально посвідчена заява від 22.03.2011 року ОСОБА_1 , перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і психічного, з боку інших осіб, отримала від ОСОБА_2 орендну плату за земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, належну їй на підставі державного акту серії КР №075388 площею 3,86 га, виданого Новоукраїнською райдержадмінстрацією Новоукраїнського району Кіровоградської області 23.05.2005 року, зареєстрованого в книзі записів Державних актів на право приватної власності землю за №54, в сумі 30 000,00 (тридцять тисяч) гривень і будь-яких матеріальних (фінансових) претензій до ОСОБА_2 до 22.03.2060 вона не матиме (а.с.48).

Цією ж заявою ОСОБА_1 дозволила ОСОБА_2 , до зняття мораторію на дію Закону України про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, отримувати орендну плату від СТОВ «Росія», юридична адреса якого м.Новоукраїнка, вул.40-років України, 1, Новоукраїнського району Кіровоградської області. В разі зняття мораторію на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, по першій вимозі ОСОБА_2 зобов`язалася переоформити вказану земельну ділянку на нього або на вказану ним особу. Всі платежі, які виникнуть в процесі переоформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність, сплачує ОСОБА_2 . Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М..

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі».

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є однією з істотних умов договору оренди землі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У контексті ч. 2 ст. 792 ЦК України норми, які регулюють відносини оренди землі, розміщені не лише у цьому Кодексі, а й в інших актах законодавства, зокрема, в Земельному кодексі України (ЗК України), Законі України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами у справі) інших нормативно-правовими актах, прийнятих відповідно до них, а також у конкретних договорах оренди землі.

Так, відповідно до ст. 1 Закону «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Згідно пункту 1 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1 - 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» передбачає, зокрема, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

На вимогу однієї зі сторін договір може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Пункт «д» ст. 141 ЗК України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата орендної плати.

Згідно з правовими висновками, висловленими Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1449цс17, який підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року в справі № 912/1385/17 та Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 227/5452/18 до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовується, зокрема, положеннями ЦК України, а тому при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої п. «д» ст. 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична (два та більше випадки) несплата орендної плати.

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом представник позивача посилалася на несплату відповідачем орендної плати позивачу протягом 2012-2023 роки, що є систематичною несплатою відповідачем орендної плати та відповідно істотним порушенням відповідачем договору оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року.

Представник відповідача, заперечуючи підстави позову вказав, що поклав зобов`язання по сплаті орендної плати на ОСОБА_2 , за домовленістю з ним, останній виплатив ОСОБА_1 22.03.2011 року 30000,00 грн наперед орендну плату. Орендодавець прийняла кошти в рахунок належного виконання зобов`язань за договором оренди землі, при цьому зобов`язавши ОСОБА_2 отримувати замість неї орендну плату, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою. Такі дії передбачені ст. 528,512 ЦК України, згідно яких зобов`язання боржника за його волею може бути покладено ним на іншу особу. При цьому основним критерієм для застосування правового механізму, передбаченого ч. 1 ст. 528 ЦК України, є саме воля боржника.

Згідно із частинами першою, третьою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до частин другої, третьої статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють заінтересована особа.

Відповідно до ст. 528 ЦК України, на яку посилається відповідач у своїх запереченнях на позов, виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Інша особа може задовольнити вимогу кредитора без згоди боржника у разі небезпеки втратити право на майно боржника (право оренди, право застави тощо) внаслідок звернення кредитором стягнення на це майно. У цьому разі до іншої особи переходять права кредитора у зобов`язанні і застосовуються положення статей 512-519 цього Кодексу.

Зміст вказаних норм дає підстави вважати, що за загальним правилом зобов`язання має бути виконане боржником особисто.

Проте, згідно з ст. 527 ЦК України, договором або законом може бути передбачено інше, а саме - виконання зобов`язання боржника покладається на іншу особу. Виконання зобов`язання боржника може також випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Тобто, в таких випадках особисте виконання боржником зобов`язання виключається або в силу імперативного припису закону, або умов договору, або ж це є неможливим через особливості самого зобов`язання, або за усталеної практики в аналогічних випадках зобов`язання виконується не безпосередньо боржником, що загалом визнається нормою.

Що ж до положень ч. 1 ст. 528 ЦК України, то за відсутності обмежень, встановлених законодавством або договором, або коли саме зобов`язання не пов`язане з особою боржника нерозривно, боржник має право вибору: виконати його особисто чи покласти його виконання на іншу особу.

Норми Закону України «Про оренду землі» та умови укладеного між сторонами Договору обов`язок зі сплати орендної плати за земельну ділянку покладають на відповідача у справі СТОВ «Нова-Україна», як орендаря земельної ділянки. Проте, ні Законом, ні Договором не встановлено виключно особисте виконання орендарем цього зобов`язання. Воно не є нерозривно пов`язане з особою боржника.

Зі змісту ч. 1 ст. 528 ЦК України вбачається, що покладення боржником виконання свого обов`язку перед кредитором на іншу особу є наслідком правомірного волевиявлення боржника.

Про те, що основним критерієм для застосування правового механізму, передбаченого ч. 1 ст. 528 ЦК України, є волевиявлення боржника, дійшов висновку Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 761/17097/15-ц.

При покладенні на іншу особу виконання договірного зобов`язання не відбувається виникнення обов`язку в уповноваженої особи та не робить таку особу стороною в зобов`язанні, яке виникло на підставі договору, та не створює для неї жодних прав і обов`язків. По своїй суті дії уповноваженої особи, на яку боржник поклав виконання свого зобов`язання з виконання договору, є діями самого боржника. При цьому боржник залишається стороною зобов`язання, яке виникло на підставі договору, і всі правові наслідки настають для боржника.

Під уповноваженою особою слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження від боржника на виконання обов`язку боржника. Такі повноваження можуть бути визначені, зокрема: у договорі між кредитором і боржником; у договорі між боржником і уповноваженою особою; боржником у виданій ним довіреності.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що станом на 22.03.2011 року СТОВ «Росія» покладала виконання свого обов`язку з внесення орендної плати за договором орендарю ОСОБА_1 на ОСОБА_2 та що останній виконав саме цей обов`язок СТОВ «Росія» перед позивачкою та що позивач уповноважила ОСОБА_2 отримувати замість неї орендну плату за договором оренди від 03.03.2011 року, укладеного з СТОВ «Росія», відсутні.

Вказана нотаріально посвідчена заява не є довіреністю в розумінні Глави 17 ЦК України та Розділу 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, від 03 березня 2004 року за N 283/8882 (чинної на час виникнення спірних правовідносин), а за своєю юридичною природою є заявою, якою нотаріус 22.03.2011 посвідчив справжність підпису ОСОБА_1 , яка підписала заяву, а не є посвідчення нотаріусом довіреності на здійснення дій, зокрема, отримувати кошти за договором оренди.

До того ж зі змісту заяви ОСОБА_1 від 22.03.2011 року вбачається, що у відносинах з нею ОСОБА_2 діяв від свого імені. За змістом цієї заяви позивачка надала згоду ОСОБА_2 на отримання ним від СТОВ «Росія» належної їй орендної плати та зобов`язалася після скасування мораторію на відчуження землі переоформити право власності на земельну ділянку на ОСОБА_2 , що може вказувати на попередню домовленість про продаж земельної ділянки у майбутньому, а не про виконання третьою особою обов`язку орендаря.

Таким чином, ОСОБА_2 , який згідно із заявою позивачки сплатив їй 30000,00 грн в якості орендної плати за її земельну ділянку не був повноваженою відповідачем особою на виконання зобов`язання за договором оренди землі від 03.03.2011 року.

Крім того, у вищезазначеній заяві не зазначено за яким договором оренди позивач отримала від ОСОБА_2 орендну плату в розмірі 30 000,00 грн та за яким договором оренди землі останній має отримувати орендну плату в майбутньому.

Також, спірним договором не передбачалося отримання авансу позивачем від третьої особи та, що третя особа буде отримувати замість позивача орендну плату, натомість згідно п.11 зазначеного договору вказано, що орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня щорічно.

За таких обставин встановивши, що відповідач СТОВ «Росія» не сплачувало орендну плату орендодавцю ОСОБА_1 , протягом 2013-2022 років, доказів на спростування даних обставин суду не надано, вимога позивача про дострокове розірвання спірного договору оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку із систематичною несплатою орендної плати, та вважає за правильне застосувати до спірних правовідносин положення статті 32 Закону України «Про оренду землі» і статті 141 ЗК України та розірвати договір оренди, який був укладений 03.03.2011 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Росія».

Відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі» № 161-ХІV у разі дострокового розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір, в розмірі 1211 грн 20 коп.

Керуючись Законом України «Про оренду землі», ст.ст.237, 248, 526, 629, 651 ЦК України, п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, ст.ст.4, 13, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, районний суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 03.03.2011 року між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Росія» (нова назва "Нова-Україна"), відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0630, загальною площею 3.8643 га для ведення товарного сільського-господарського виробництва, що розташована на території м. Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю КР № 075388 виданого 23.05.2005 року Новоукраїнською районною державною адміністрацією Кіровоградської області.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Україна» (код ЄРДПО №30945026) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст рішення складено 09.10.2024 р.

Суддя: А. А. Русіна