Справа № 201/2084/23
Провадження № 2/201/3344/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Турбаївській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовною заявою Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що за інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В. Ю. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.02.2017 внесено запис про право власності №19177796 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для реєстрації права власності за відповідачем на вищезазначений гараж було розпорядження міського голови від 08.07.2010 № 405-р про присвоєння адреси гаражу по АДРЕСА_1 . На момент реєстрації спірного гаражу за ОСОБА_1 діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. В ході здійснення перевірки було встановлено, що розпорядження міського голови від 08.07.2010 № 405-р в міській раді не зареєстровано. Отже, розпорядження міського голови, що стало підставою для реєстрації права власності не приймалось, а адреса спірному гаражу не присвоювалась. У зв`язку із вищезазначеним, можна вважати, що розпорядження міського голови, яке відповідач надав для реєстрації права власності на гараж по АДРЕСА_1 є підробленим. Крім того, в клопотанні про надання дозволу на розробку проекту землеустрою Відповідачем зазначено адресу АДРЕСА_1 , а в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на спірний гараж за адресою АДРЕСА_1 . Рішенням міської ради від 31.03.2004 №42/16 надано дозвіл замовникам на проведення проектних робіт відповідно до висновків комісії з питань регулювання земельних відносин міської ради, в тому числі і гр. ОСОБА_1 по розміщенню гаражу боксового типу по АДРЕСА_1 строком на 1 рік з дня прийняття цього рішення. В подальшому, органом державного архітектурно-будівельно контролю будьяких рішень про введення в експлуатацію об`єкта не приймались. Отже у ОСОБА_1 не виникло право власності на гараж літ. А-1, загальною площею 23 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з викладеним позивач просить суд усунути перешкоди Дніпровській міської раді у користуванні земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , провести демонтаж (знесення) самочинно побудованого об`єкту - гаражу літ. А-1, загальною площею 23 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 . Припинити право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: гараж літ. А-1, загальною площею 23 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 , запис про право власності № 19177796. внесений державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко Валерієм Юрійовичем, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 із закриттям розділу.

Відповідач скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти позову посилаючись на те що будував гараж та набув на нього право власності з погодженням відповідних установ та з дотриманням діючого законодавства, а відтак жодних порушень з його боку немає тому просив відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача надала заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі.

Відповідач також надав заяву про можливість розгляду справи без його участі та доповнення до відзиву.

Згідно до ч.1 ст.223 ЦПК України та ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 25.09.2024 здійснювався за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Судом встановлено, що за інформацією, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачу стало відомо, що державним реєстратором департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубко В. Ю. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 21.02.2017 внесено запис про право власності №19177796 за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для реєстрації права власності за відповідачем на вищезазначений гараж було розпорядження міського голови від 08.07.2010 № 405-р про присвоєння адреси гаражу по АДРЕСА_1 .

На момент реєстрації спірного гаражу за ОСОБА_1 діяв Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868.

Позивач звертаючись до суду із вказаним позовом зазначає, що розпорядження міського голови від 08.07.2010 № 405-р в міській раді не зареєстровано, а відтак є підробленим, проте належних та достатніх доказів на підтвердження доводів викладених у позові в цій частині позивачем не надано, а судом не встановлено, натомість вимоги позивача спростовуються наданими відповідачем дозвільними та технічними документами (а.с. № 129-178).

Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України та законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №1127 від 25.12.2015, передумовою для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна є отримання дозвільних документів у сфері містобудівної діяльності, у тому числі тих, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого об`єкта нерухомого майна та речових прав на земельну ділянку.

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав (пункти 8, 9 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 375 ЦК України право на забудову земельної ділянки належить власнику.

Позивачем в свою чергу не доведено та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження порушення відповідачем права власності позивача на земельну ділянку на якій розташований спірний гараж.

Так, відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Таким чином, якщо закон і допускає отримання права власності на об`єкт, зведений на чужій землі, то лише за згодою її власника. Перевірка виконання цієї умови має здійснюватися неодноразово при проходженні дозвільних процедур, необхідних для початку будівельних робіт, та при прийнятті об`єкта в експлуатацію.

Така позиція викладена в науковому висновку щодо знесення об`єкта самочинного будівництва складеного Науково-консультативною радою при Верховному Суді на підставі листа Верховного Суду від 24.01.2020 № 46/0/26-20 у справі № 916/2791/13.

Відповідачем надані копії погоджувальних та дозвільних документів, а також технічна документація, які вказують на відсутність порушень ним діючого на той час законодавства при реєстрації спірного гаражу.

Відтак, твердження позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовуються вищевказаними обставинами та нічим об`єктивно не підтверджуються, а тому суд вважає, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, оскільки суду не надано та судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження доводів зазначених позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, Конституції України, ст.ст. 316,321,391 ЦК України та керуючись ст.ст. 4,13,76,77,89,141,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : В.В. Батманова