07 листопада 2024 року
Справа № 712/2670/24
Провадження № 22-з/821/176/24
Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В.
суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Мунтян К.С.
учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» про стягнення заборгованості,-
01 березня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Мілоан» про стягнення заборгованості.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2024 року, ТОВ «Діджи Фінанс» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» - задоволено частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» суму заборгованості за договором про споживчий кредит №101976545 від 01.07.2021 у розмірі 12 320,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір у розмірі 1 807,68 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 2 035,20 грн.

14 жовтня 2024 року до Черкаського апеляційного суду від керівника ТОВ «Діджи Фінанс» ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив ухвалити додаткове рішення та задовольнити заявлені апелянтом витрати на правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначив, що постановою Черкаського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.

Вказує, що в апеляційній скарзі ним було зроблено відповідну заяву та надає усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що доводить співмірність витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом та обсягом.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу було надано детальний опис, договір №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 11 грудня 2023 року, платіжну інструкцію №9295 від 14.08.2024 на суму 6 000,00 грн, додаткову угоду №7 від 28 червня 2024 року, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 28 червня 2024 року.

21 жовтня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Кірюшина А.А. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правичної допомоги, в якій адвокат просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 грн, посилаючись на те, що заявлена сума значно завищена та не відповідає складності справи.

Крім того, відповідач не погоджується із співмірністю витрат на правову допомогу та складністю справи.

Звертає увагу, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором, враховуючи у відкритих джерелах наявну велику кількість судових рішень даної категорії, тому вважає неспівмірними та нерозумними витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Крім того, відсутні докази, що такі витрати були фактичними та неминучими.

Вказує, що заявлена до стягнення сума витрат за адвокатські послуги виходить за розумні межі визначення гонорару.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що заява ТОВ «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Із матеріалів справи апеляційним судом встановлено, що правову допомогу ТОВ «Діджи Фінанс» в суді апеляційної інстанції надавало Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської», що підтверджується договором №42649746 про надання правової допомоги від 11 грудня 2023 року ( том 2, а.с. 6-8), детальним описом робіт ( наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості від 28 червня 2024 року ( т. 2, а.с. 5), Додатковою угодою № 7 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 28 червня 2024 року ( т. 2 ,а.с. 11), Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом ( виконання робіт, надання послуг) від 28 червня 2024 року ( т. 2, а.с. 12) та копією платіжної інструкції № 9295 від 14 серпня 2024 року на суму 6 000,00 грн (том 2, а.с.10).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що загальна вартість послуг, що надається АБ, складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.7 даного Договору, а також гонорару, який зазначений у п. 4.8 даного Договору.

Пунктом 4.7 договору визначена тарифікація послуг клієнта у вказаній в договорі сітці.

Пунктом 4.9 договору визначено, що у разі прийняття судом по матеріалах позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката в розмірі 6 000,00 грн. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього договору та у порядку, передбаченому Розділом 4 цього договору.

Отже, сторони у договорі №42649764 про надання правової допомоги від 11.12.2023, узгодили вартість послуг, наданих адвокатом в суді першої інстанції, яка складає 6 000,00 грн.

Додатковою угодою № 7 від 28 червня 2024 року сторони розширили розділ «1. Предмет договору» та доповнили його новим пунктом « … АБ зобов`язується надати інші види професійної правничої допомоги, пов`язаних з розглядом справи в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій з повноваженнями представляти інтереси клієнта в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій… « та доповнили розділ 4 порядок здійснення розрахунку договору новим пунктом такого змісту: 4.9 за здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує АБ гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АБ.

Таким чином, сторони додатковою угодою № 7 уточнили надання адвокатом правничої допомоги на стадії не лише суду першої інстанції, а також на стадії перегляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанцій та визначили оплату правничої допомоги у вигляді гонорару за певних умов.

Адвокатом Анастасією Міньковською 28.06.2024 було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно якого адвокатом було здійснено аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів, на що адвокатом було витрачено 1 год, вартість якої становить 750,00 грн, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», на що було витрачено 1,5 год, що становить 2 250,00 грн та складання апеляційної скарги, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи апелянт, адвокатом було витрачено 3 год, що становить 3 000,00 грн, всього 6 000,00 грн.

Між адвокатом АБ «Анастасії Міньковської» Міньковською А.В. та керівником ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. 28 червня 2024 року було підписано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) згідно якого сторони підтверджують, що АБ надало, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн, зокрема: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів на що було витрачено 1 год, вартість якої становить 750,00 грн, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» на що було витрачено 1,5 год, що становить 2 250,00 грн та складання апеляційної скарги, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи апелянт, адвокатом було витрачено 3 год, що становить 3 000,00 грн.

Пунктом 2 Акту сторони погодили, що клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт ( надання послуг) не має.

Платіжною інструкцією №9295 від 14.08.2024, на суму 6 000,00 грн, заявником додано до заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

Отже, позивачем підтверджено документально, що ТОВ «Діджи Фінанс» дійсно були понесені витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 6 000,00 грн. належними та допустимими доказами.

У статті 137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, апеляційний суд враховує клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Кірюшина А.А. про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням заперечень відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Надаючи оцінку співмірності розміру понесених стороною витрат на адвоката з обсягом наданих ним послуг і виконаних робіт, суди, як правило, з`ясовують, які конкретно роботи (послуги) виконав (надав) адвокат. При цьому, суди враховують не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи.

Відповідно до п. 1. акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) вбачається, що АБ «Анастасії Міньковської» надало, а клієнт позивач ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв правничу допомогу загальною вартістю 6 000,00, щодо аналізу чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналізу наявних кредитних та платіжних документів, час витрачений адвокатом становить -1 год, вартість - 750,00 грн; правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» , час витрачений - 1,5 год, вартість - 2 250,00 грн та складання апеляційної скарги, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи апелянт, час витрачений - 3 год, вартість - 3 000,00 грн.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що адвокатом при наданні правової допомоги позивачу згідно Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 11 грудня 2023 року та від 28 червня 2024 року було витрачено 1,5 год, вартістю 2 250,00 грн на аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс», тобто під час підготовки апеляційної скарги, адвокатом були вчинені роботи, які були вчинені під час підготовки позовної заяви, тобто аналогічні дії.

Отже, проаналізувавши долучений до матеріалів справи детальний опис робіт, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги, а також інші подані документи, колегія суддів вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом А. Міньковською роботи (наданих послуг) не відповідає в повній мірі критерію розумності.

Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг при розгляді апеляційної скарги на рішення суду, беручи до уваги доводи представника відповідача щодо наявності підстав відмови у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшення їх розміру до 500,00 грн, колегія суддів вважає, що справедливим і співмірним є часткове задоволення клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу на суму 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 367, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко