Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1858/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновській А.П.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивує тим, що позивач проживає у громадянському шлюбі разом із ОСОБА_2 з липня місяця 2022 року, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, побут та підтримують стосунки як чоловік та жінка.

Зазначено, що ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 з 15.11.2008, а 17.07.2023 шлюб між ними розірваний на підставі рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 08.12.2023. У свідоцтві зазначено батьком дитини ОСОБА_3 , хоча на той момент ОСОБА_2 вже не проживала разом із цим відповідачем, не вела спільне господарство і не мала жодного спілкування, притаманного подружжю, адже шлюб між ними було розірвано.

Починаючи з липня 2022 року позивач, як вказує, перебуває у стосунках із відповідачем ОСОБА_2 , проживає на одній території однією сім`єю як чоловік та жінка, веде спільне господарство, планують зареєструвати свої відносини, уклавши шлюб.

Також у позові зазначено, що виникла необхідність захистити права дитини задля її майбутнього та визнати позивача батьком ОСОБА_4 , а також змінити по-батькові дитині з ОСОБА_4 на ОСОБА_7 , оскільки це відповідає дійсності та волі позивача.

Крім того, зазначено, що орієнтовний розрахунок судових витрат: судовий збір за подання позовної заяви 1211грн. 20коп., судовий збір за подання апеляційної скарги 1816грн. 80коп., судовий збір за подання касаційної скарги 2422грн. 40коп.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Черкаси; зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ЦМРУ МЮ (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та видати нове свідоцтво про народження, змінивши ПІБ дитини на ОСОБА_7 ; судові витрати залишити за позивачем.

Ухвалою суду від 18.03.2024 прийнято, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачами відзив на позов подано не було.

Третя особа подала письмові пояснення по суті позову, за якими просить у задоволенні позову відмовити. Зазначено, що згідно із даними актового запису про народження ОСОБА_4 , складеного 08.12.2023, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ), реєстрація народження проведена, відповідно до ст. 133 СК України, батьком дитини записаний ОСОБА_3 , 1982р. народження. Вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про особу, яка записана батьком дитини, з актового запису про народження дитини, а такі вимоги заявлені не були. Крім того, вказує, що рішення щодо визнання батьківства має грунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Зазначив, що він впевнений у тому, що він є батьком дівчинки ОСОБА_4 . Він перебуває у «цивільному шлюбі» з ОСОБА_2 більше 2-х років. Коли дитина була зачата і народилася, то ОСОБА_2 перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 . Про факт вагітності ОСОБА_2 позивач знав. В органах РАЦСу йому повідомили, що не могли записати його батьком дитини, оскільки при реєстрації дитини не був присутній ОСОБА_3 , з яким ОСОБА_2 перебувала у шлюбі. Доказами того, що він (позивач) є батьком дитини, є його пояснення. Генетичне дослідження не проводилось і він не бажає проводити генетичну експертизу задля встановлення батьківства, оскільки вважає себе батьком дитини ОСОБА_4 . Крім того, зазначив, що він не звертався до органів РАЦСУ щодо внесення даних про нього як батька, до актового запису про народження дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнала і зазначила, що дочка була зачата у той період, коли вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_3 , але дочка народилася після розірвання шлюбу із останнім. Незважаючи на це, біологічним батьком дитини - дочки ОСОБА_4 є ОСОБА_1 . Генетичну експертизу не проводили і бажання проводити її немає, оскільки батьком дитини є позивач по цій справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомив. Відзив на позов не подав.

В судове засіданні не з`явилася третя особа та її представник, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про поважність причин неявки не повідомлено. Надані письмові пояснення по суті позову, за якими просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, враховуючи пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_1 , 1988р. народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.02.1990, про що свідчать дані його паспорту серія НОМЕР_2 .

Крім того, за даними Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_3 , 1982р. народження зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

За даними Єдиного державного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 , 1986р. народження зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2023 (справа №711/1956/23) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який був зареєстрований 15.11.2008, актовий запис №1847, - розірваний. Дане судове рішення не оскаржувалося в апеляційному порядку і набрало законної сили 17.08.2023. Крім того, за обставинами, які були предметом з`ясування під час розгляду цієї справи, жодна із сторін не повідомили суду про факт перебування позивача ОСОБА_2 у стані вагітності ні на час звернення до суду із позовною заявою, ні на час розгляду справи по суті. Також за заявою відповідача від 04.05.2023 ухвалою суду від 04.05.2023 було зупинене провадження по справі і визначено термін для примирення - один місяць. Ухвалою суду від 17.07.2023 провадження по справі поновлене і призначено її до розгляду по суті. Сторони не примирилися.

Також судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_4 , про що складено актовий запис №1523 від 08.12.2023. При цьому, батьками записані: мати ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_3 .

Дані обставини також підтверджуються відомостями актового запису про народження №1523 від 08.12.2023, наданого на запит суду органами РАЦСу. При цьому, як зазначено, підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб №1847 від 15.11.2008, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ). Документ, що підтверджує факт народження дитини - медичне свідоцтво про народження №1126 від 24.11.2023, видане КНП «Черкаський міський пологовий будинок «Центр матері та дитини». Крім того, вказано, що до Державного реєстру актів цивільного стану громадян 08.12.2023 за номером 7 графи «громадянство батька» та «місце проживання: держава, область, районе, місто, селище (село), буд. і кв.» не заповнені у зв`язку з тим, що реєстрацію народження проведено без документів батька. Відомості про батька вказано відповідно до актового запису про шлюб №1847, складеного ВДРАЦС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м. Київ ), шлюб розірвано на підставі рішення про розірвання шлюбу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.07.2023 №711/1956/23, РНОКПП матері НОМЕР_3 .

Тобто, згідно із актовим записом про народження ОСОБА_4 №1523, складеного 08.12.2023 ВДРАЦС у місті Черкаси ЦМРУМЮ (м. Київ ), реєстрація народження проведена, відповідно до ст. 133 СК України, із зазначенням батька дитини ОСОБА_3 , 1982р. народження.

На думку суду, за дослідженими доказами, жодних підстав вважати, що запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, немає.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (ч. 1 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст. 121 СК України).

Як передбачено ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ст. 125 СК).

Як передбачено ст.126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо заява про визнання себе батьком дитини подана неповнолітнім, орган державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього про запис його батьком дитини. У разі якщо повідомити батьків, опікуна, піклувальника неповнолітнього неможливо, орган державної реєстрації актів цивільного стану повинен повідомити орган опіки та піклування про запис неповнолітнього батьком дитини. Якщо заява про визнання батьківства не може бути подана особисто, вона може бути подана через представника або надіслана поштою, за умови її нотаріального засвідчення. Повноваження представника мають бути нотаріально засвідчені.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (ст.128 СК України).

Відповідно до абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК (2947-14), зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Як передбачено п. 6 постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК (2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла

дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини (ст. 133 СК).

На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст. 134 СК України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідо до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

По батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком (ст. 147 СК України).

Як передбачено ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть (ст. 2 цього Закону).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 9 згаданого Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації. Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Внесення відомостей про народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях (ч. 1 ст. 12 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров`я, який проводив огляд матері та дитини.

Про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами (ч. 1 ст. 18 цього Закону).

Як передбачено ч. 1 ст. 22 згаданого Закону, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК (1618-15) може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Суд звертає увагу, що за такою категорією справи доказами можуть бути, зокрема, -ті, що свідчать про спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини, про факт народження дитини (у присутності батька дитини), спільне виховання/утримання дитини, довідка про склад сім`ї та про їхнє фактичне проживання, особисте листування, фотозмінки про певні обставини за певний проміжок часу, судові рішення, постановлені по іншим справам щодо певних обставин, показання свідків про відомі їм обставини, які мають значення по даній справі, висновки судово-генетичної/біологічної експертизи тощо.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд приходить до наступних висновків, а саме про те, що позивач може бути суб`єктом звернення до суду з даним позовом, оскільки він вважає себе біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між тим, на підтвердження своїх вимог та обставин, викладених у позовній заяві та зазначених у поясненнях під час розгляду справи, про те, що він із ОСОБА_2 спільно проживали з липня місяця 2022 року, вели спільно господарство, мали спільний побут і бюджет, підтримували стосунки як чоловік та жінка, - надано не було. Крім того, при зверненні ОСОБА_2 до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із ОСОБА_3 , який був між ними укладений 15.11.2008, - вона про такі обставини не вказувала, як і не повідомила суду про те, що вона була вагітною на час звернення до суду із цим позовом, враховуючи норми ч. 2 ст. 110 СК України, як і не зазначила про свою вагітність під час розгляду справи по суті. Відповідно, такі обставини не були встановлені під час розгляду справи №711/1956/23.

Також, суд звертає увагу, що окрім даних, які посвідчують осіб позивача та відповідача, копії рішення суду від 17.07.2023 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком дитини записаний ОСОБА_3 , відповідно до ст. 133 СК України, враховуючи дані актового запису про народження №1523 від 08.12.2023, - інших доказів, які б підтверджували обставини справи та позовні вимоги про те, що позивач ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 , - позивачем до суду не надано. Незважаючи і на визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, нею також не надано жодних доказів на підтвердження своєї позиції. Судом з`ясовувалося питання як під час підготовчого провадження, так і під час розгляду справи по суті, чи проводили ці учасники справи відповідне генетичне дослідження чи судову молекулярно-генетичну (біологічну) експертизу на замовлення учасника справи щодо підтвердження/спростування походження дитини (спорідненості/родинних зв`язків між позивачем та дитиною ОСОБА_4 ), на що вони відповіли, що ні. Крім того, на запитання головуючого судді по справі, чи мають намір сторони таку експертизу провести (заявити відповідне клопотання), також відповіли, що не мають. Також під час розгляду справи не було встановлено обставин про те, що відповідачі по справі оспорюють батьківство ОСОБА_3 щодо дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

По справі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси ЦМРУ МЮ (м. Київ) залучений третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Під час підготовчого засідання позивач ОСОБА_1 зазначив, що всі особи залучені до участі у справі і підстав залучати будь-яку іншу, зокрема, як відповідача, окрім вже залучених - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , немає. При цьому, враховуючи норми ст.ст. 50, 51 ЦПК України, сам суд не вправі визначати відповідача, який повинен відповідати за пред`явленими позовними вимогами. Оскільки позовні вимоги (п.3), викладені у прохальній частині позовної заяви, пред`явлені фактично до третьої особи, про зобов`язання вчинити певні дії - внести зміни до актового запису про народження дитини та видати нове свідоцтво про народження із змінами, то, як на думку суду, вони не можуть бути задоволені, оскільки не пред`явлені до відповідача, що не відповідає нормам ч.1 ст. 4 ЦПК України. Не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Також, суд погоджується із позицією третьої особи, викладеної у письмовому вигляді, про те, що позивачем не були пред`явлені вимоги про виключення відомостей про особу, яка записана батьком дитини ОСОБА_4 , як батька, з актового запису про народження дитини, а суд вирішує справу, відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, виключно в межах заявлених позовних вимог.

Таким чином, сукупність всіх встановлених обставин та дослідження наявних доказів, на переконання суду, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 03.06.2024.

Головуючий суддя: С. М. Позарецька