Справа №461/8826/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рожко Ю.С.,

представника позивача адвоката Тимощука О.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_3

(

АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

представник позивача ? адвокат Тимощук Олександр Іванович

(81000, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Маковея, 50)

до

Львівської митниці Державної митної служби України,

представник відповідача ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1

( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

Державної казначейської служби України

(01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; ; e-mail: )

про відшкодування шкоди,

встановив:

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Тимощук Олександр Іванович, звернулась до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України відшкодування шкоди.

Відповідно до прохальної частини заяви, позивач просить:

1) визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України щодо незабезпечення належного зберігання товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023;

2) визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України щодо відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_3 від 10.07.2023;

3) стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 шкоду в розмірі 166042 грн 00 коп.;

4) стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3 витрати на зберігання товару в розмірі 1452 грн 25 коп.;

5) стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн 00 коп.;

6) стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір 1785 грн 00 коп.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що у провадженні Галицького районного суду м. Львова перебувала справа про притягнення ОСОБА_3 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України. За результатами розгляду згаданої справи, 13.06.2023 особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто позивача, було визнано винною у інкримінованому їй правопорушенні та накладено штраф у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без конфіскації товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023. Прибувши на митницю для отримання товару, ОСОБА_3 було виявлено, що товар, а саме: прошутто ТМ «Tre Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою, із зазначенням кінцевої дати споживання 12.09.2023,зашальною вагою 231, 00 кг. та сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar», упакований в індивідуальних упаковках по 1,033 кг, кожна, в кількості 112 шт., загальною вагою 115,600 кг із зазначенням кінцевої дати споживання 30.10.2023, зіпсовано, через неналежні умови його зберігання.

Позивачем та її представником було скеровано до Львівської митниці Державної митної служби України вимогу щодо виплати (компенсації) вартості товару, який вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, неповернутий та знищений внаслідок неналежного зберігання. Листом № 7,4-1-21/10/18933 від 27.07.2023, позивачу було повідомлено, що для отримання товару їй необхідно прибути на склад митниці за адресою митного поста «Краковець» Львівської митниці. Позивач вказує, що від отримання товару, який було зіпсовано вона відмовилась. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_3 вказує, що Львівською митницею Державної митної служби України було завдано їй матеріальної шкоди внаслідок неналежного зберігання товару на складі митного органу у розмірі 166042 грн 00 коп., яку остання просить стягнути у судовому порядку.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.10.2023 відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

02.11.2024 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», ОСОБА_4 , який діє в інтересах Львівської митниці Державної митної служби України, подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача, спростовуючи доводи позовної заяви вказує, що позивачем не подано належних доказів, якими обґрунтовуються наявність реальних збитків (вартості майна). Також, стверджує, що покликання представника позивача на службову записку №Р-0583/7.4-15-2/45 від 04.05.2023, яка була долучена до матеріалів справи № 461/3771/23, не може бути взято до уваги, оскільки така службова записка не є документом, що визначає вартість товарів, а отже не може слугувати підставою для визначення реальних збитків. Окрім того, представник зауважує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що увесь товар, вилучений протоколом про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, є повністю зіпсований, що може слугувати належною підставою для відшкодування вартості усього товару. Також, представник відповідача не погоджується з розміром витрат понесених позивачем на правову допомогу. З урахуванням наведеного, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

16.11.2024 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», ОСОБА_5 , який діє в інтересах Державної казначейської служби України, подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутні докази щодо визначення фактичної вартості вилученого товару. Окрім того, представник вважає, що саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіюваною шкодою. Однак, позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй відповідачем шкоди.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2023, клопотання представника позивача адвоката Тимощука О.І. про призначення у справі судової товарознавчої експертизи задоволено. Призначено у цивільній справі № 461/8826/23 за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Тимощук Олександр Іванович до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди судову товарознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

16.02.2024 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи та уточнення експертного завдання, за матеріалами цивільної справи № 461/8826/23, у зв`язку з чим ухвалою суду було поновлено провадження у справі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.03.2024, клопотання судового експерта С.Я. Кураша про уточнення змісту експертного завдання, задоволено. Викладено зміст поставлених на вирішення призначеної у цивільній справі № 461/8826/23, за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Тимощук Олександр Іванович до Львівської митниці Державної митної служби України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, судової товарознавчої експертизи, у новій редакції, з врахуванням клопотання експерта.

06.06.2024, у зв`язку з повернення справи до Галицького районного суду м. Львова з експертної установи після проведення експертного дослідження, поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі, з мотивів наведених у позовній заяві.

Представники відповідача, кожен окремо, в процесі судового розгляду просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 13.06.2023 постановою судді Галицького районного суду м. Львова Ковтало Марію Василівну визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн. Товар, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, постановлено повернути позивачу. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівської митниці Державної митної служби України 1452,27 грн - витрат за зберігання товару на складі митниці.

Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023, безпосередніми предметами порушення митних правил, які було вилучено на підставі ст. 511 МК України, були: прошутто ТМ «Тге Monti», упаковане в індивідуальних вакуумних упаковках, кожна різною вагою, з зазначенням кінцевої дати споживання 12.09.2023 - загальною вагою - 231,00 кг та сир ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar»- упаковане в індивідуальних упаковках по 1,033 кг, кожна, в кількості 112 шт., загальною вагою з зазначенням кінцевої дати споживання 30.10.2023.

Зі змісту службової записки №Р-0583/7.4-15-2/45 від 04.05.2023 державного інспектора митного органу вбачається, що вартість вилученого прошутто ТМ «Тге Monti» становить 123585 грн, а сиру ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar» 42457 грн.

ОСОБА_3 вказує, що вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 товар було зіпсовано, через неналежні умови його зберігання.

Позивачем та її представником було скеровано до Львівської митниці Державної митної служби України вимогу щодо виплати компенсації вартості товару, який вилучений згідно протоколу про порушення митних правил № 0497/20900/23 від 03.05.2023, неповернутого та знищеного внаслідок неналежного зберігання.

Листом № 7,4-1-21/10/18933 від 27.07.2023 позивача було повідомлено, що для отримання товару їй необхідно прибути на склад митниці за адресою митного поста «Краковець» Львівської митниці.

Таким чином, ОСОБА_3 вказує, що саме митні органи несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, що зберігаються ними.

У цьому контексті суд відзначає, що сам факт вилучення товару, його кількість та найменування фактично відповідачем не оспорюється. Також учасники справи не оспорюють самих обставин процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що зокрема засвідчено долученими до справи та дослідженими судом безпосередньо доказами (матеріалами адміністративної справи та судовим рішенням).

Згідно ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Враховуючи, що вилучений у на підставі протоколу про порушення митних правил товар зберігався на митниці, яка повинна була забезпечити належне зберігання вилученого товару, шкода заподіяна внаслідок його пошкодження має бути відшкодована.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Під час судового провадження з метою перевірки визначення розміру заподіяної шкоди у справі було призначено судову товарознавчу експертизу.

Зі змісту висновку експерта №СЕ-19/114-24/8346-ТВ від 29.05.2024, встановлено наступне.

Визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 не представляється можливим. Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05.07.2023 року становила 95975,88 грн.

Визначити вартість досліджуваного окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 не представляється можливим. Разом з тим, вартість нового непошкодженого окосту (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасованого, загальною масою 231 кг, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 року становила 104010,06 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 не представляється можливим. Разом з тим повідомляємо, що вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на 05.07.2023 року становила 33974,08 грн.

Визначити вартість досліджуваного сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, вилучених згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на день проведення експертизи, а саме на 29.05.2024 не представляється можливим. Разом з тим повідомляємо, що вартість нового непошкодженого сиру твердого марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасованого, в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг кожне, за умови належної якості та безпеки, наявності усіх чинних сертифікатів, дозволів та відповідності умов транспортування, зберігання, тощо (ДСТУ 4431:2005, ДСТУ 6003:2008, ЗУ «Про якість та безпеку харчових продуктів та продовольчої сировини»), без урахування мита, ПДВ та інших обов`язкових платежів, станом на день проведення експертизи 29.05.2024 року становила 39327,68 грн.

Встановити чи придатний досліджуваний окіст (прошутто) марки «San Geminiano Tre Monti» фасований, загальною масою 231 кг, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 до споживання згідно ДСТУ 4431:2005 станом на 05.07.2023 не представляється можливим.

Встановити чи придатний досліджуваний сир твердий марки «Hochland WITH CHEDDAR» фасований, в кількості 112 упакувань масою по 1,033кг, кожне, вилучений згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023 станом на 05.07.2023 до споживання згідно ДСТУ 6003:2008 не представляється можливим.

Таким чином, орієнтовна вартість нового непошкодженого товару, який був предметом дослідження станом на 29.05.2024 становить 143337 гривень 74 копійок.

З дослідницької частини висновку експерта також встановлено, що для вирішення запитань, поставлених перед судовим експертом, відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про судову експертизу», із супровідним листом від 18.04.2024 за вих. №19/114/21/1-10340-2024 на адресу Галицького районного суду м. Львова, Львівської митниці Державної митної служби України та Західного регіонального управління Державної прикордонної служби було надіслані клопотання експерта № СЕ-19/114-24/8346-ТВ про надання вказаних в ухвалі суду товарів, які вилучені згідно протоколу про порушення митних від 03.05.2023 №0497/20900/23, а саме: «прошутто ТМ «Тге Monti» та сиру ТМ «Hochland» з маркуванням «Cheese food slice with cheddar» з метою проведення огляду та дослідження. Водночас, із ІНФОРМАЦІЯ_2 не було отримано дозволу на перебування у ПП «Краковець». Відповідно судовим експертом огляд об`єктів дослідження належним чином не було проведено, а тому судова експертиза проводилась в межах наданих матеріалів провадження. Натомість, очевидним є той факт, що питання надання на дослідження відповідних товарів фактично залежить від волі або дій осіб у розпорядженні яких цей товар знаходиться, тобто у даному випадку уповноважених осіб відповідача.

В ході розгляду справи у якості свідка також було допитано головного державного інспектора митного органу Козловську М.М., якій фактично було ввірено зберігання на складі митного органу наведений вище товар. Зазначений представник митниці підтвердила у судовому засіданні той факт, що холодильник де зберігалися відповідні товари продукти інколи був вимкнений, що частково було пов`язано із вимкненням електроенергії на усій території країни.

Судом також встановлено, що наданий позивачем відеозапис з даними про її прибуття на склад митного органу та фіксацією умов і місця зберігання його товару та візуального огляду такого, не містить жодних розбіжностей з обставинами наведеними позивачем у позовній заяві та у поясненнях вищевказаного свідка суду.

Положеннями ст. 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною другою статті 238 МК України, товари, які підлягають обов`язковій передачі для зберігання митному органу (крім валютних цінностей, а також дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення, напівдорогоцінного каміння), зберігаються на складах митних органів.

Відповідно до частин першої - шостої статті 239 МК України, під складами митних органів розуміються складські приміщення, резервуари, криті та відкриті майданчики, холодильні чи морозильні камери, які належать митним органам або використовуються ними і спеціально обладнані для зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення . Товари, заявлені у різні митні режими, повинні зберігатися на складах митних органів окремо, з дотриманням порядку, встановленого цим Кодексом для відповідних митних режимів. Прийняття митними органами товарів, транспортних засобів комерційного призначення для зберігання на складах цих органів може здійснюватися із заповненням уніфікованої митної квитанції, форма та порядок застосування якої затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Порядок роботи складу митного органу визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митного органу, за рішенням керівника митного органу або його заступника можуть передаватися митними органами на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Кодексу таке зберігання вважається зберіганням на складі митного органу. Митні органи несуть передбачену законом відповідальність за втрату або пошкодження товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що зберігаються ними. Витрати митних органів на зберігання товарiв, митне оформлення яких призупинено відповідно до статей 399, 400 і 401-1 цього Кодексу, відшкодовуються правовласником. У випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, таку відповідальність несе адміністрація підприємств, на складах яких розміщуються товари, передані митними органами цим підприємствам на зберігання.

Статтею 242 МК України встановлено, що товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку роботи складу митного органу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 627, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядок № 627), товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі Митниці, можуть передаватися підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей цього Порядку таке зберігання вважається зберіганням на складі Митниці. Договори відповідального зберігання з такими підприємствами готуються підрозділом інфраструктури за погодженням з керівниками юридичного підрозділу та підрозділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку Митниці та укладаються в установленому порядку. Службова записка з висновком щодо неможливості зберігання товарів на складі Митниці надається керівником підрозділу інфраструктури за результатами їх огляду завідувачем складу та/або вивчення наявних товаросупровідних та інших документів у письмовій формі на ім`я керівника Митниці. За результатами розгляду цієї службової записки та пропозицій щодо місця розміщення таких товарів керівником Митниці приймається рішення щодо місця зберігання товарів.

Відповідно до частини першої та другої статті 30 МК України, посадові особи та інші працівники митних органів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність при виконанні ними своїх службових (трудових) обов`язків, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону. Шкода, заподіяна особам та їхньому майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю митних органів, відшкодовується у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою та другою статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Аналізуючи докази наявні у матеріалах справи та аргументи учасників у їх сукупності, суд приходить до висновку, що пошкодження товару відбулось саме на складі Львівської митниці під час зберігання товару, переміщеного на митну територію України, обов`язок забезпечення схоронності якого покладено на митний орган, отже, розмір майнової шкоди, яка була завдана позивачу внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) Львівської митниці як зберігача вилученого у позивача товару, слід оцінити у загальному розмірі 143337 гривень 74 копійок. При цьому суд визначаючи відповідний розмір приходить до висновку, що наведені експертом у вищевказаному висновку дані в ході розгляду справи спростовані не були і фактично ці дані є найбільш повним та об`єктивним джерелом для визначення вартості відповідних товарів у цій справі. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково. Окрім того, на користь ОСОБА_3 також слід стягнути витрати за зберігання товару у розмірі 1452 гривень 25 копійок, адже зберігання товару не відповідало встановленим нормам, а визначення даних витрат встановлювалось виходячи саме з розрахунку який повинен бути проведений за належне зберігання, чого у цій справі не було.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18): «відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не в резолютивній частині рішення.».

Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову ? на відповідача; уразі відмовив позові ? на позивача; у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 2 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат за проведення експертного дослідження, оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, такі витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 6275 гривень 82 копійок.

Також, відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний

представник.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктом 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом ч.1 ст.26, вказаного Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що між адвокатом Тимощуком Олександром Івановичем та позивачем ОСОБА_3 укладено Договір про надання правової допомоги від 05.07.2023.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв оцінки складності справи (позов розглянутий у порядку загального позовного провадження), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (участь у судових засіданнях та час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. Суд також враховує кількість, обсяг та зміст документів поданих суду сторонами, тривалість провадження у справі з врахуванням процесуальної поведінки сторін, складність та категорія справи.

З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою із визначенням адекватного розміру, з врахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсягу та обґрунтованості підготовлених та поданих до суду стороною документів, їх значення для спору (справи).

Відповідно до детального опису робіт, поданого представником позивача, вартість юридичних послуг становить 15000 гривень, які підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 12948 гривень 93 копійок.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині незабезпечення належного зберігання товару, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0497/20900/23 від 03.05.2023.

Визнати протиправними дії Львівської митниці Державної митної служби України в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_3 від 10.07.2023.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 шкоду у розмірі 143337 гривень 74 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати за зберігання товару у розмірі 1452 гривень 25 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати на проведення експертизи в сумі 6275 гривень 82 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1540 гривень 92 копійок.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені у зв`язку з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 12948 гривень 93 копійок.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач ? ОСОБА_3

(

АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ),

представник позивача ? адвокат Тимощук Олександр Іванович

(81000, Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Маковея, 50)

відповідач ? Львівської митниці Державної митної служби України,

представник відповідача Рибак Назарій Ярославович,

ОСОБА_2 , ОСОБА_1

( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

відповідач ? Державної казначейської служби України

(01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6; ; e-mail: )

Повний текст рішення складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький