Справа № 489/3186/24
Провадження № 2/489/1463/24
19 червня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судову в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
В травні 2024 року КП ММР «Миколаївелектротранс» звернулось до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 22.05.2023 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю працівника КП ММР «Миколаївелектротранс» водія ОСОБА_1 , який керував тролейбусом, номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , який зупинився попереду; внаслідок зіткнення автомобіль Volkswagen Passat здійснив самовільний рух та сталось зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок вказаної ДТП автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Тим самим його власнику ОСОБА_3 було спричинено майнову шкоду. Згідно постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2023 винним у вчиненні ДТП було визнано ОСОБА_1 Власник автомобіля Volkswagen Passat звернувся до КП ММР «Миколаївелектротранс» з претензією про відшкодування збитків внаслідок ДТП в загальній сумі 90 609,89 грн., які складаються з: невідшкодована страховими виплатами частина збитків 81 009,89 грн., витрати на оцінку розміру збитків 6 000,00 грн., послуги евакуатора 2 000,00 грн., послуги авто майданчика 1 600,00 грн. КП ММР «Миколаївелектротранс» 25.09.2023 сплатило в повному обсязі майнову шкоду ОСОБА_3 , що підтверджується платіжними інструкціями.
22.05.2023 відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я керівника КП ММР «Миколаївелектротранс» про добровільну виплату завданої шкоди шляхом утримання з його заробітної плати 20 % щомісячно, та станом на час подання позовної заяви частково відшкодував грошові кошти в розмірі 4 028,90 грн. 25.04.2024 відповідача було звільнено з КП ММР «Миколаївелектротранс» за власним бажанням. За таких обставин, сума шкоди, яка не компенсована відповідачем, складає 86 580,99 грн. (90 609,89 грн. 4 028,90 грн.).
Посилаючись на викладене, КП ММР «Миколаївелектротранс» просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь в порядку регресу суму невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої підприємству, в розмірі 86 580,99 грн., а також судові витрати.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача КП ММР «Миколаївелектротранс» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від нього 19.06.2024 надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог. До вказаної заяви ним подана копія заяви ОСОБА_1 від 02.10.2023, згідно якої ним визнано борг перед позивачем на суму ремонту автомобіля Volkswagen Passat у розмірі 90 609,89 грн. Протокольно копія заяви ОСОБА_1 долучена до матеріалів справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Повідомлення відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом направлення смс-повідомлення на номер телефону, зазначений в позовній заяві, яке доставлено 07.05.2024 о 09:57 год. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до копії наказу КП ММР «Миколаївелектротранс» № 337/к від 25.06.2019 ОСОБА_1 прийнятий на роботу з 26.06.2019 в тролейбусне депо водієм тролейбусу, 3-й клас (а.с. 6).
22.05.2023 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю працівника КП ММР «Миколаївелектротранс» водія ОСОБА_1 , який керував тролейбусом «Дніпро», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції і допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_2 , який зупинився попереду; внаслідок зіткнення автомобіль Volkswagen Passat здійснив самовільний рух та сталось зіткнення з автомобілем Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_3 . Внаслідок вказаної ДТП автомобіль Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Згідно постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2023 по справі № 487/3199/23 встановлено, що винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 , якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП(а.с. 7-8).
21.09.2023 ОСОБА_3 , власник автомобіля Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , звернувся до КП ММР «Миколаївелектротранс» із претензією про відшкодування збитків, отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій було визнано ОСОБА_1 згідно здійсненого ним розрахунку загальний розмір збитків, які він просить відшкодувати, становить 90 609,89 грн., а саме: невідшкодована страховими виплатами частина збитків 81 009,89 грн., витрати на оцінку розміру збитків 6 000,00 грн., послуги евакуатора 2 000,00 грн., послуги авто майданчика 1 600,00 грн. (а.с. 9).
З позовної заяви вбачається, що 22.05.2023 відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я керівника КП ММР «Миколаївелектротранс» про добровільну виплату завданої шкоди шляхом утримання з його заробітної плати 20 % щомісячно, та станом на час подання позовної заяви частково відшкодував грошові кошти в розмірі 4 028,90 грн.
Відповідно до копій платіжних інструкцій № 1807 від 25.09.2023, № 1808 від 25.09.2023, № 1809 від 25.09.2023, № 1810 від 25.09.2023 КП ММР «Миколаївелектротранс» перерахувало на користь ОСОБА_3 90 609,89 грн. (а.с. 10-11).
Згідно копії наказу КП ММР «Миколаївелектротранс» № 151/к-тр від 25.04.2024 ОСОБА_1 звільнено з роботи з за власним бажанням (а.с. 15).
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
В постанові Верховного Суду у справі № 233/6517/16-ц від 03.10.2019 зазначено, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. Це положення законодавства передбачає перехід права вимоги регресу від однієї особи до іншої при виникненні деліктного (позадоговірного) зобов`язання, а саме із заподіяння шкоди. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.
З ч. 1 ст. 1172 ЦК України вбачається, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку . Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.
Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.
Суд враховує, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2023 у справі № 487/3199/23. На час ДТП ОСОБА_1 працював в КП ММР «Миколаївелектротранс» на посаді водія, що підтверджується копією наказу № 337/к від 25.06.2019.
Внаслідок ДТП, в якій постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.07.2023 у справі № 487/3199/23 встановлена вина ОСОБА_1 , позивачем виплачена спричинена матеріальна шкода в розмірі 90 609,89 грн.
Крім того, у позові зазначено, що ОСОБА_1 частково сплачено в розмірі 4 028,90 грн. відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу. Згідно копії заяви ОСОБА_1 від 02.10.2023 ним визнано борг перед позивачем на суму ремонту автомобіля Volkswagen Passat у розмірі 90 609,89 грн., які він просив утримувати з його заробітної плати у розмірі 20% щомісячно до повного відшкодування суми 90 609,89 грн. Проте 25.04.2024 відповідача було звільнено з КП ММР «Миколаївелектротранс» за власним бажанням.
На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь КП ММР «Миколаївелектротранс» в порядку регресу суму невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої підприємству, в розмірі 86 580,99 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2-13, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» в порядку регресу суму невідшкодованої матеріальної шкоди, завданої підприємству, в розмірі 86 580,99 грн. (вісімдесят шість тисяч п`ятсот вісімдесят гривень 99 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 19.06.2024.

Суддя Г.А. Микульшина