Провадження № 2-о/127/542/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Мельник А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, мотивуючи свою заяву тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника - ОСОБА_2 .

У зв?язку з складною ситуацією в країні заявник протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини не звертався, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі своєю матір?ю, тому вважав, що в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що автоматично прийняв спадщину.

В подальшому з метою належного оформлення спадкових прав заявник звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу, проте йому було надано роз?яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , тому що спадкоємець не був зареєстрований з померлою за однією адресою та звернувся поза межами строку для прийняття спадщини. Таким чином, заявник позбавлений можливості оформити спадщину, тому що документально підтвердити своє спільне проживання із спадкодавцем не має можливості, тому звернувся до суду з цією заявою та просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 29.07.2024 року відкрите провадження в справі.

В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву за обставин, викладених у ній, просили її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Вінницької міської ради в судовому засіданні при ухваленні рішення покладалась на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 дав показання про те, що знає сім`ю ОСОБА_4 з 1979 р., мешкає по сусідству, добре знав батьків заявника. ОСОБА_1 на момент смерті матері постійно мешкав з нею однією сім`єю по АДРЕСА_1 біля 10 років, разом з дружиною ОСОБА_5 доглядав за матір`ю.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що є рідним братом дружини ОСОБА_1 і знає його з 1980-1982 років. Свідок підтвердив те, що ОСОБА_1 тривалий час мешкав із своєю матір`ю ОСОБА_2 і доглядав за нею до смерті.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до технічного паспорту та матеріалів інвентаризаційної справи №12487 на житловий будинок АДРЕСА_1 право власності зареєстровано за ОСОБА_1 на частку житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1985 р., виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за №2-876 та за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частки житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.1985 р., виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою за №2-874.

У зв`язку з воєнним станом у країні ОСОБА_1 протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини не звертався, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав зі своєю матір`ю за адресою : АДРЕСА_1 , тому вважав, що в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України є таким, що автоматично прийняв спадщину.

В подальшому, з метою належного оформлення спадкових прав, заявник звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу, проте йому було надано роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , тому що він не був зареєстрований з померлою за однією адресою та звернувся поза межами строку для прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. від 21.05.2024 року №84/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що оскільки на день смерті ОСОБА_2 ОСОБА_1 не був зареєстрований з померлою за однією адресою і пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини; і оскільки не визначена частка у праві власності на земельну ділянку і не відомо на яку частку нерухомого майна необхідно видавати свідоцтво про право на спадщину, свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , видане бути не може.

Згідно з довідкою квартального комітету мікрорайону «Царина» Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці №253 від 30.04.2024 року ОСОБА_1 , який проживає (зареєстрований) за адресою: АДРЕСА_1 , дійсно проживав і проживає по теперішній час за вищевказаною адресою.

Також факт про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживала на день смерті разом зі своїм сином та його родиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вели разом спільне господарство за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується актом від 01.07.2024 року, який підписано сусідами та родичами заявника.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідне заявнику для реалізації права на звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Однак, при цьому спадкоємець має довести факт постійного проживання на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3.19, 3.20 глави 10 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно з Конституцєю України та Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

У своїй ухвалі від 14.09.2016 року (справа № 505/2085/14-ц) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов наступного висновку : «Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів».

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України №6-7165св09 від 03.11.2010 року, рішенні ВССУ № 6048327св14 від 11.11.2015 року, ухвалі ВССУ № 6-20158св15 від 21.10.2015 року.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином, матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів, доведено факт про те, що заявник проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою : АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що зазначені факти постійного проживання заявника разом із спадкодавцем (батьком) на час відкриття спадщини після його смерті знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заява про встановлення цього факту підлягає задоволенню.

Судовий віднесено за рахунок заявника відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 76-81, 89, 263-265, 293, 294, 315 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою : АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне рішення суду складено 04.11.2024 р.

Суддя