Справа № 621/3055/24
Провадження № 2/621/1140/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 листопада 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Сергієнко С.М.,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

09.08.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 із позовом в якому просить встановити факт постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті останнього; визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинку "А", що складається з: 1-1 передпокою, площею 9,4 кв.м., 1-2 житлової кімнати, площею 14,7 кв. м., 1-5 комори, площею 0,4 кв.м., а також надвірних будівель: гаражу "Б", погрібна яма "б", вбиральні "В", сараїв "Г", "Є", бані "Д", навіс "Ж", "З", воріт №1, веранди "є", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову зазначено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

04 липня 2015 року внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ".

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої увійшла частини житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Мати померлого ОСОБА_3 ОСОБА_2 на час смерті сина проживала та була зареєстрована за відмінною із спадкодавцем адресою, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, а відтак спадщину після смерті сина не приймала.

На час смерті ОСОБА_3 за адресою місця реєстрації останнього за адресою: АДРЕСА_1 ніхто зареєстрований крім померлого не був, однак, з 2000 року разом з ОСОБА_3 проживала його сестра ОСОБА_8 , як на час смерті ОСОБА_3 та і на час подання позову до суду.

Вважаючи, що спадщину після смерті брата ОСОБА_3 шляхом спільного проживання із спадкодавцем прийняла ОСОБА_1 , остання звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Разом з тим, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2024 № 390/02-31, ОСОБА_1 приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільовою С.М. було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на пропуск строку для прийняття спадщини та ненаданням документів щодо належності майна спадкодавцю.

Так, з постанови приватного нотаріуса Сібільової С.М. від 01.08.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 заведена на підставі заяви ОСОБА_1 . У спадковій справі наявні документи, які беззаперечно підтверджують факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, а також родинний зв`язок спадкоємця з померлим. Батько спадкодавця ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати спадкодавця ОСОБА_2 спадщину не прийняла, оскільки не була зареєстрована зі спадкодавцем на день його смерті за однією адресою та не подавала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса у встановлений законом строк. В зареєстрованому шлюбі спадкодавець не перебував, дітей не мав. Матеріалами спадкової справи встановлено, що ОСОБА_1 спадщину після свого брата не прийняла. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину після ОСОБА_3 не має. Крім того, за життя спадкодавець не встиг зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право на частку у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлямина підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 12.05.2016 по справі 3 621/3102/15-ц.

Так з огляду на той факт, що ОСОБА_9 є єдиною спадкоємицею майна померлого ОСОБА_3 другої черги, яка прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, однак позбавлена у зв`язку з викладеним оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 22 серпня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 12.11.2024.

12.11.2024 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сергієнко С.М. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволені позову наполягала.

Відповідач ОСОБА_2 до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Щодо позовних вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, суд зазначає наступне:

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 13, 15).

04 липня 2015 року ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", актовий запис № 1122 копі Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 виданого 04.07.2015 (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 49 років в с. Костяянтівка Чугуївського району Харківської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 24.03.2022, актовий запис № 332 (а.с. 12)

З інформації наданої головним спеціалістом сектору надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Пашнєвою Л. від 30.07.2024 № 1629 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 по дату своє смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день смерті останнього за вказаною адресою ніхто, окрім померлого ОСОБА_3 , зареєстрований не був (а.с. 17)

Разом з тим, з даних Акта обстеження матеріально - побутових умов проживання в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , складеного 01 серпня 2024 року депутатом Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Ревенко А.В., в присутності свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вбачається, що в домоволодінні АДРЕСА_1 , яке належить по частки співвласникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 з 2000 року по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , крім того, у вказаному домоволодінні з лютого 2022 року та по дату складання акту фактично проживає ОСОБА_1 (а.с. 18).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно зі статтею 1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Враховуючи вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо спадкування, встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час його смерті матиме для позивача юридичне значення, оскільки дозволить підтвердити право ОСОБА_1 на спадкування після померлого ОСОБА_3 , як спадкоємця другої черги.

Згідно до статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено та учасниками справи не оспорювалося, що на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 , що залишилася після смерті ОСОБА_3 , його сестра ОСОБА_1 проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що позивачем ОСОБА_1 належними та допустимими доказами доведено факт її постійного проживання разом із спадкодавцем братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті останнього

Щодо вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 , суд зазначає наступне:

Спірним є право на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як зазначено вище та встановлено судом батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 13, 15).

04 липня 2015 року ОСОБА_10 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", актовий запис № 1122 копі Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 виданого 04.07.2015 (а.с. 14).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 18607 (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 49 років в с. Костянтівка Чугуївського району Харківської області помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 24.03.2022, актовий запис № 332 (а.с. 12)

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 05.04.2012 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку визнано за ОСОБА_3 , у порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 баби - ОСОБА_13 , рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року по справі № 621/3102/15-ц, яке набрало законної сили 05.07.2016 (а.с. 19-24).

Разом з тим, за життя ОСОБА_3 у встановленому законом порядку не зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право на 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 63).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до частини 1 статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття1270 ЦК України).

Таким чином, обставинами, які підлягають встановленню та доказуванню у даній справі, є встановлення кола спадкоємців та наявність підстав для переходу права власності в порядку спадкування.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України).

Статтею 1262 Цивільного кодексу України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

З досліджених судом доказів вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який визнано за померлим у порядку спадкування за законом по праву представлення після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 баи - ОСОБА_13 , рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року по справі № 621/3102/15-ц, яке набрало законної сили 05.07.2016.

За життя померлий ОСОБА_3 шлюб не укладав, дітей не мав.

Мати ОСОБА_3 ОСОБА_2 , спадщину після смерті сина не приймала, та наміру немає, що визнано відповідачем ОСОБА_2 .

Сестра ОСОБА_3 ОСОБА_1 , як спадкоємиця другої черги звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та видачу Свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 брата ОСОБА_3 .

Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Сібільової С.М. від 01.08.2024 № 390/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують факт прийняття спадщини та відсутністю оформленого та зареєстрованого у встановленому порядку права власності на майно за спадкодавцем, роз`яснено право на звернення до суду (а.с. 25, 57).

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у позивача можливості надати до нотаріальної контори документи на підтвердження факту прийняття нею спадщини після померлого брата ОСОБА_3 , крім того, за життя ОСОБА_3 не зареєстрував у встановленому законом порядку своє право частки у праві спільної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке визнано за останнім у порядку спадкування за законом рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року по справі № 621/3102/15-ц, яке набрало законної сили 05.07.2016 а відтак позивач не має можливості також і надати нотаріусу правовстановлюючі документи, які підтверджують реєстрацію права власності та належність майна спадкодавцю ОСОБА_3 , тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом встановлений факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час смерті останнього - 12.03.2022, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 визнала позов, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов до висновку про наявність підставдля задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки,позивач не вимагав відшкодування судових витрат, понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись статтями 15, 1216, 1218, 1220, 1222, 1225, 1257, 1259, 1261, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на частину будинку "А", що складається з: 1-1 передпокою, площею 9,4 кв.м., 1-2 житлової кімнати, площею 14,7 кв. м., 1-5 комори, площею 0,4 кв.м., а також надвірних будівель: гаражу "Б", погрібна яма "б", вбиральні "В", сараїв "Г", "Є", бані "Д", навіс "Ж", "З", воріт №1, веранди "є", що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2024.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Головуючий: