Справа № 296/6986/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною сумісною власністю кухнею та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

05.08.2021 до Корольовського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 із вказаною позовною заявою, де просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 кухнею АДРЕСА_1 шляхом демонтажу дверного замка з кухонних дверей та надати доступ до кухні, а також в подальшому не створювати їй перешкоди в користуванні вказаною кухнею та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн (а. с. 1-4).

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є співвласником приватизованих кімнат № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 співвласником кімнат № НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 та 164. Кухня та коридор для обслуговування вказаних кімнат знаходяться у спільному їх користуванні. Однак, ОСОБА_2 самовільно захопила кухню, закрила її дверима, на які повісила навісний замок і використовує приміщення під власні потреби, створивши їй перешкоди в користуванні кухнею. Відповідач відмовилась на її прохання відкрити кухню та усунути створенні перешкоди в користуванні плитою, приготуванні їжі, зберіганні продуктів, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду із позовом про усунення вказаних перешкод в примусовому порядку.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від 16.08.2021 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а. с. 18).

07.09.2023 від позивача до суду надійшла заява пропроведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, в зв`язку з увільненням судді ОСОБА_3 на військову службу під час мобілізації в Україні (а. с. 32).

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 12.09.2023 та після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 13.09.2023 справу передано у провадження судді Корольовського районного суду м. Житомир Шкирі В.М. (а. с. 33, 34).

Суддя Шкиря В.М. ухвалою від 13.09.2023 прийняла до свого провадження цивільну справу № 296/6986/21 та призвичила судове засідання для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 35).

15.01.2024 судом ухвалене заочне рішення у вказаній справі про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 (а. с. 77-79), яке ухвалою суду від 02.09.2024 було скасоване і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони, чи їх представники, які належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання 17.09.2024 не з`явилися.

17.09.2024 представник відповідача надала суду заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю її явки в судове засідання за сімейними обставинами

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, 17.09.2024 суд відклав розгляд справи в судовому засіданні до 01.10.2024 і повідомив належним чином відповідача та її представника про дату, час і місце судового засідання.

01.10.2024 сторони у судове засідання не з`явилися, про причини не повідомили.

ОСОБА_1 01.10.2024 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Крім того, 01.10.2024 надала суду заяву свідок ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_4 . У заяві свідок вказує, що вона попереджена про кримінальну відповідальність за неправдиві показання свідка в суді, а також те, що ОСОБА_2 продовжує чинити співвласникам перешкоди в користуванні спірної кухні, викликає агресію, самовільно встановила замок на двері, мешканцям погрожує поліцією, не йде ні на які умови, щоб спільно користуватися нею.

Про день, час та місце розгляду справи сторона відповідача повідомлена про що свідчить довідка відповідального працівника.

Згідно вказаної довідки представник відповідача - адвокат Богданович В.В. був повідомлений про розгляд справи №296/6986/21 01.10.2024 ( доставка повістки-повідомлення в електронний кабінет 19.09.2024)

За приписами ч.5 ст.130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, отже відповідач теж вважається належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Верховний Суд у постановах від 13.11.2020 у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08.12.2021 у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи може вирішити спір по суті

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, суд встановив та визначив правовідносини, що склалися між сторонами.

ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 20.01.2017 та Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 20.01.2017, є співвласником кімнат № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . В загальному користуванні кімнат 158-166 знаходяться коридори, кімнат 159, 161, 163, 164 знаходиться кухня, кімнат 158-166 знаходиться коридор (а. с. 5-10).

Крім того, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира № 296/5629/17 2/296/2195/17 від 01.12.2017, що набрало законної сили, було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_5 від 28.09.2016, квартира АДРЕСА_5 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Згідно свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_6 від 31.10.2014 квартира АДРЕСА_6 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 . В примітках вказаних свідоцтв про право власності зазначено, що в загальному користуванні квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 знаходиться кухня, що також зазначено в технічних паспортах на квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладені обставини, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником кімнат № НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 .

Відповідач створює позивачу перешкоди в користуванні кухнею, закрила двері і повісила навісний замок, про що зазначає позивач у позовній заяві та засвідчила свідок ОСОБА_4 , яка зазначила, що їй відомо про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази.

Отже між сторонами виник спір з приводу користування кухнею, яка є в спільному користуванні власників кімнат 159, 161, 163, АДРЕСА_5 , що регулюється нормами ЦК України та ЖК України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_3 від 20.01.2017 та Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_4 від 20.01.2017, є співвласником кімнат № НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 . В загальному користуванні кімнат 158-166 знаходяться коридори, кімнат 159, 161, 163, 164 знаходиться кухня, кімнат 158-166 знаходиться коридор.

З показань свідка ОСОБА_4 встановлено, що відповідач створює перешкоди ОСОБА_1 в користуванні спільною кухнею, закрила двері і повісила навісний замок.

За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно із ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Державне втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Частинами першою та другою статті 321 ЦПК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 25.06.2018 у справі № 521/213/16-ц та у постанові від 14.02.2018 у справі 370/1822/15, право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

В ході судового розгляду судом встановлено, що майнове право позивача на користування спірною кухнею, яка є в загальному користуванні власників квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 , як власника квартири АДРЕСА_9 порушене, це засвідчено в тому числі показами свідка ОСОБА_4 яка проживає в квартирі АДРЕСА_10 .

За приписами ЦК Україн порушене невизнане чи оспорене право підлягає захисту.

Враховуючи викладене та вимоги діючого законодавства, а також те, що співвласник має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, відповідач створює позивачу перешкоди у здійсненні нею свого права користування та розпорядження своїм нерухомим майном та позбавляє можливості використовувати кухню за власним розсудом, суд приходить висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, а саме, слід зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем ОСОБА_1 кухнею № 10 на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_11 шляхом демонтажу дверного замка з кухонних дверей та надати доступ до кухні.

Щодо відшкодування завданої моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 3 роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у постанові пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків».

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.04.2022 у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом».

Вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд приймає до уваги обсяг фізичних та душевних страждань, яких позивач зазнав внаслідок пошкодження його транспортного засобу, який був засобом для пересування, як особи з інвалідністю 1 групи, порушенні його звичайного ритму життя, докладання додаткових зусиль для організації свого побуту.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 створює перешкоди ОСОБА_1 у користуванні кухнею, яка знаходиться у загальному користуванні, в результаті чого останній завдано моральних, психічних та душевних переживань, виходячи з принципів справедливості, виваженості та розумності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1108,40 грн, оскільки позивач в силу п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від його сплати під час подання позову до суду, як інвалід 2 групи.

Так за подання до суду позовної заяви з вимогою немайнового характеру необхідно було сплатити 908,00 грн, а за майнову вимогу 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,00 грн) та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб (11 350,00 грн).

Отже позивач мала була сплатити 1816,00 грн за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Оскільки немайнова вимога задоволена повністю, а майнова часткова з відповідача на користь держави підлягає сплаті саме 1108,40 грн (908,00 грн за немайнову вимогу та 272,40 грн ( 3000,00 : 10 000,00 х 908,00 = 272,40) за майнову вимогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 10, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільною сумісною власністю кухнею та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_12 ) усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_13 ) в користуванні кухнею № НОМЕР_9 на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_11 шляхом демонтажу дверного замка з кухонних дверей та надати їй доступ до кухні.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 - 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1108 (одна тисяча сто вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01.10.2024 року

Суддя В. М. Шкиря