Справа №442/4764/24
Провадження №2/442/1187/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу № 442/4764/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

встановив :

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить стягнути з останнього на її користь додаткові витрати на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 13400 гривень.

В обґрунтування позову посилається на те, що з 29.06.2006 по 23.08.2017 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , за час якого народились двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 24.07.2017 Бориславським міським судом Львівської області було винесено судовий наказ, яким з ОСОБА_2 стягуються аліменти на малолітню доньку ОСОБА_4 та малолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.07.2017 до досягнення дітьми повноліття. 29.05.2020 року уклала шлюб з ОСОБА_6 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » . Донька ОСОБА_4 навчається на І курсі у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» за спеціальністю «Фармація на денній платній формі навчання без отримання стипендії свідчить Довідка №29 від 23.05.2024. Вказує, що нею було повністю здійснено оплату за навчання доньки в сумі 26800 грн. Вважає, що батько дитини повинен нести рівні витрати на дитину, а тому з нього слід стягнути половину вказаної суми.

12.06.2024 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 19.06.2024 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 17.07.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

17.07.2024 справа не розглядалась у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщення суду. Розгляд справи призначено на 16.09.2024.

16.09.2024 розгляд справи відкладено на 03.10.2024.

30.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що ним придбано абонемент в СПА- центр на суму 10800 грн, де регулярно буває з своїми дітьми. Зазначив, що син ОСОБА_9 під час літніх канікул знаходиться біля нього. Також ним був оплачений табір, в якому був син. Колишня дружина маніпулює дітьми, і всіма способами вимагає від нього кошти. Нещодавно ним було їй передано 2000 грн. на наушники які потрібні для навчання дитини. Регулярно скидує на навчання донечці, що підтверджує квитанціями з моно банку. Також зазначає, що він офіційно не працюю, так як мавши опіки 87 процентів тіла, не маю змоги влаштуватись на роботу. Виписка з лікарні додається, тож в забаганках колишньої дружини заперечує. Враховуючи усе викладене просить міськрайонний суд м.Дрогобича відмовити в позові.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить такий задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що мати дітей вимагає від нього надмірних коштів на дітей, в свою чергу він не відмовляється надавати матеріальну допомогу дітям.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Судом встановлено, що 29.06.2006 по 23.08.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу у сторін народились двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ) та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

24.07.2017 Бориславським міським судом Львівської області було винесено судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 стягуються аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.07.2017 до досягнення дітьми повноліття.

29.05.2020 ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_6 і після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Разом з тим встановлено і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 13400 гривень, суд приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

За змістом ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до Довідки № 29 від 23.05.2024 ОСОБА_3 навчається на І курсі у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» за спеціальністю «Фармація на денній платній формі навчання без отримання стипендії.

Відповідно до Договору про навчання у Дрогобицькій філії ВПНЗ Львівський медичний фаховий коледж «Монада» від 26.07.2023 ОСОБА_1 було здійснено оплату за навчання доньки в сумі 25000 грн., що підтверджується платіжними інструкціями від 13.05.2024, 07.04.2024, 12.03.2024, 07.02.2024, 10.01.2024, 07.12.2023, 08.11.2023, 25.08.2023.

Відтак, ОСОБА_1 за умовами договору є замовником і взяла на себе зобов`язання щодо оплати за послуги.

Разом з тим, позивач не навела особливих обставин, які б свідчили про необхідність стягнення з відповідача додаткових витрат, які викликані розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо.

З огляду на вищевикладені обставини, надавши аналіз наявним у справі доказам, керуючись нормами діючого сімейного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на утримання дочки у зазначеному позивачем розмірі, оскільки позивачем неналежно сформовано доказову базу щодо понесення нею саме додаткових витрат на утримання дитини, тобто на розвиток її особливих здібностей, витрат на її спеціальне лікування.

З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи наведені норми законів та докази по справі, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину є необґрунтованими, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. cт. 141, 180, 182, 184СК України, ст. ст. 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, 185 СК України, суд

ухвалив :

в позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.10.2024.

Суддя О.Б. Нагірна