Справа № 490/9880/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі судових засідань Горбань М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов від ОСОБА_3 , який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , у якому представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким:

визнати садовий будинок АДРЕСА_1 , садівниче товариство громадська організація «Ракета» спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частину садового будинку АДРЕСА_1 ;

визнати за ОСОБА_2 право власності на частину садового будинку АДРЕСА_1 , садівниче товариство громадська організація «Ракета»;

стягнути з відповідача на свою користь сплачений судовий збір за подання позову до суду у розмірі 2 550,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказує на те, що під час шлюбу між сторонами було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, яке складається з садового будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку із припиненням сімейних відносин представник позивача просить, суд поділити спільне майно між сторонами.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2022 року, протокольною формою, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

ОСОБА_4 , яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_2 , подала до суду відзив на позовну заяву, у якому представник просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Крім цього представник зазначила, що ОСОБА_2 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.06.2010 року №47/48 отримав у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 351кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «Ракета» у зв`язку з цим отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №905128. Оскільки ОСОБА_2 приватизував вказану земельну ділянку вона є - особистою приватною власністю відповідача.

ОСОБА_3 подав відповідь на відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що доводи на які посилається представник відповідача є недоведеними, просив позов задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання сторони не з`явилися з невідомих суду причин. До суду надійшли заяви, у яких представники сторін просили провести розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області №396/1859/19 від 03.03.2020 року шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.05.2011 року садовий будинок ( АДРЕСА_2 на праві приватної власності (1/1 частка) належить ОСОБА_2 Опис об`єкта: садовий будинок за літ. А загальною площею 58,8кв.м. з господарськими будівлями та спорудами; підстава: рішення виконкому Миколаївської міської ради від 22.04.2011 року №457.

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації №30135225 від 31.05.2011 року за №33599751 зареєстровано право приватної власності (1/1 частка) на садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до технічного паспорту на садовий (дачний) будинок АДРЕСА_2 , право власності (розмір частки 1/1 власності) зареєстровано за ОСОБА_2 .

З відповіді голови СВТ «Ракета» №11/18-1 від 18.11.2021 року слідує, що 28.08.2008 року до голови СВТ «Ракета» звернувся із заявою член товариства та користувач садової ділянки № НОМЕР_1 площею 397кв.м., ОСОБА_5 , якою повідомив про її продаж громадянину ОСОБА_2 . У свою чергу ОСОБА_2 також звернувся із заявою від 28.08.2008 року про вступ у члени СВТ «Ракета» у зв`язку з купівлею садової ділянки № НОМЕР_1 . Протоколом №3 від 07.09.2008 року ОСОБА_2 було прийнято до складу членів СВТ «Ракета» та останній 07.10.2008 року сплатив вступний внесок та йому було видано садову книжку.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала починаючи з 14.12.2004 року по 22.08.2018 року.

Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 15.09.2001 року по 12.04.2020 року (дата набрання законної сили рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області №396/1859/19 від 03.03.2020 року про розірвання шлюбу).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №905128 виданого 25.08.2010 року - ОСОБА_2 на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25.06.2010 року №47/48 отримав у власність земельну ділянку № НОМЕР_1 загальною площею 351 кв.м. для ведення садівництва у складі СВТ «Ракета».

У технічному паспорті, який виготовлено 25.03.2011 року, на садовий (дачний) будинок СВТ «Ракета» ділянка № НОМЕР_1 , м. Миколаїв, який зареєстровано за ОСОБА_2 , а саме у розділі характеристика будинку, господарських будівель та спору зазначено - літера А-1 садовий будинок побудований 1991 року.

Отже земельна ділянка (садова ділянка № НОМЕР_1 ) не була вільною від забудови, на ній розташований спірний у справі садовий будинок АДРЕСА_2 (1991 рік побудови).

У правовій позиції викладеної у п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (із змінами згідно з Постановою Верховного Суду № 2 ( у0002700-10 ) від 19.03.2010), зазначено що, відповідно до положень статей 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюб приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержання громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України.

Відтак, садовий будинок АДРЕСА_1 , садівниче товариство громадська організація «Ракета» набуте сторонами під час шлюбу. Отже, суд дійшов висновку, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Доводи відоповідача не спростовують таких висновків суду, оскільки право власності на цей будинок набуто відповвдачем під час шлюбу з позивачем, а позовних вимог про поділ земельної двілянки між подружжям позивчаем не заявлено.

Будь-яких доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.

Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За змістом частини 1 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до приписів статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до приписів статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За такого позов підлягає задоволенню у повному обсязі. У порядку спільної сумісної власності подружжя за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 слід визнати право власності на частину, за кожним, садового будинку АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 550,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 259-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати садовий будинок АДРЕСА_1 , садівниче товариство громадська організація «Ракета» спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на частину садового будинку АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна подружжя залишити за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на частину садового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , 27142, Кіровоградська обл., Новоукраїнський р-н, с. Новоселівка) судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2 550 грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Шолох