ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/2338/23
Номер провадження 22-ц/818/2176/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року в складі судді Федорової О.В. у справі № 645/2338/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

В травні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко Олена Миколаївна, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі судового наказу № 645/5322/21 від 10 серпня 2021 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

20 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_4 через свого представника адвоката Мазур Василя Васильовича, звернулась до суду з заявою про стягнення судових витрат, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 - 21900,00 грн витрат за надання правничої допомоги та 4000,00 грн гонорару успіху. Також, просила витребувати з адвоката Мазура В.В. виписку з рахунку адвоката в Банку, в якій відображено оплати послуг ОСОБА_2 та податкову звітність, в якій відображено послуги, надані ОСОБА_2 в періоді 2023 року.

Заява мотивована тим, що між ОСОБА_2 та адвокатом Мазур В.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 05/01/23 від 24 січня 2023 року та додаток №1 до нього. Згідно додатку № 1 від 24 січня 2023 року, який є невід`ємною частиною даного договору, до якого він не долучається і стосується лише сторін в частині оплати послуг, ОСОБА_2 з адвокатом Мазур В.В. погоджено вартість його послуг на таких умовах: 1200 грн за одну годину фактично виконаної роботи; 1500 грн за участь адвоката в судовому засіданні першої інстанції; 3500 грн за участь адвоката в судовому засіданні апеляційної інстанції; 9000 грн за участь адвоката в суді касаційної інстанції; витрати на транспортні послуги в розмірі 15 грн за один кілометр дороги, яку адвокат подолав належним йому автомобілем в інтересах Клієнта. За досягнення адвокатом позитивного результату для клієнта, клієнт оплачує адвокату додатково винагороду (гонорар успіху) в розмірі 4000 грн. Послуги адвокатом надано якісно, ефективно і в повному обсязі, з позитивним для відповідача результатом - рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 листопада 2023 року у справі № 645/2338/23 про відмову у задоволенні позову. Про виконану роботу адвокатом і про оплату послуг Клієнтом 19 листопада 2023 року складено Акт виконаних робіт на загальну суму 21900 грн. Зауваження чи скарги до адвоката, з боку клієнта, щодо наданих адвокатських послуг, відсутні.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко О.М., надав до суду заперечення проти розміру судових витрат в яких просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заперечення мотивовані тим, що 13 листопада 2023 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому зазначався розрахунок понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 10100, 00 грн, а не 21 900,00 грн. Наступного дня було винесено рішення, тобто більше ніж заявленого у відзиві адвокатом не було надано послуг. Крім того, заяву відповідачем було подано не в проміжок п`яти днів після ухвалення рішення, а поза процесуальним строком, а саме через 14 днів, про що свідчить відмітка суду з датою реєстрації на заяві. Також, акт виконаних робіт (надання правничої допомогу) від 19 листопада 2023 року та квитанції до нього є неналежний, недопустимий та не достатній доказ. Відповідачем не надано доказів, що сплата послуг адвоката пройшла через банк і адвокат відобразив це у своїх звітах.

Додатковим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 рокузаяву ОСОБА_2 про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у цивільній справі № 645/2338/23 у розмірі 21300 грн. В іншій частині вимог заяви ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат відповідача відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивована тим, що враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню - в сумі 21300 грн. При цьому, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання представника позивача про витребування у адвоката Мазура В.В. виписки з рахунку адвоката в Банку, в якій відображено оплату послуг ОСОБА_2 та податкової звітності, в якій відображено послуги, надані ОСОБА_2 в періоді 2023 року, з огляду на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

22 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Моїсеєнко О.М., подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив додаткове рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з останньої на його корить судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована доводами які є антологічними доводам викладеним у запереченнях на заву про стягнення витрат на правничу допомогу. Крім того, зазначає, що адвокат Мазур В.В. в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не значиться.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржила, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання сторони-учасники не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 13 червня 2024 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 04 червня 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (том 2, а.с.173-174);

ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , судова повістка в електронному вигляді про розгляд справи отримана 24 травня 2024 року (том 2, а.с. 168).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною 2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (частина 3 статті 246 ЦПК України).

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Матеріали справи свідчать, що 24 січня 2023 року між ОСОБА_2 та адвокатом Мазур В.В. було укладено договір про надання правової допомоги № 05/01/23, згідно з умовами якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу в порядку, визначеному в п. 2 цього договору, зокрема, шляхом надання правничої допомоги під час здійснення захисту інтересів клієнта і його представництва в судах цивільної юрисдикції, а також письмового консультування, надання роз`яснень з юридичних питань, складення необхідних процесуальних документів, заяв, скарг, клопотань та інших документів, необхідних для ефективного надання правничої допомоги клієнту, що не суперечить чинному законодавству (т.1, а.с. 234).

Згідно з додатком № 1 до договору про надання правничої допомоги № 05/01/23 від 24 січня 2023 року, клієнт ОСОБА_2 сплачує адвокату гонорар, з урахуванням складності справи, виходячи з втрачених адвокатом годин за участь у судових засіданнях при розгляді справи та вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у справі: складання заяв, скарг, заперечень, клопотань, запитів та ін., надання консультацій, переклад документів, копіювання документів, ознайомлення з матеріалами справи. Вартість послуг обчислюється в розмірі 1200 грн за одну годину фактично виконаної роботи адвокатом. За позитивний для клієнта результат у справі про відшкодування майнової (моральної, матеріальної) шкоди чи повернення майна (рухомого, нерухомого), відшкодування шкоди, стягнення коштів чи відмови в задоволенні скарги (апеляційної чи касаційної) відповідача, клієнт виплачує адвокату додаткову суму в розмірі 4000 гривень (гонорар успіху) (т. 1, а.с. 235)

Відповідно до акту виконаних робіт (надання правничої допомоги) від 19 листопада 2023 року, відповідно до якого адвокатом під час надання правової допомоги ОСОБА_2 виконана наступна робота та понесені такі витрати: 24 січня 2023 року - зустріч з клієнтом, укладення договору, обговорення способу, з`ясування адвокатом обставин справи, вивчення документів, що надані довірителем 2 год. (2400 грн), аналіз законодавства та судової практики 1 год. (1200 грн), 24 лютого 2023 року написання, формування та відправлення заяви до ДВС про надання інформації про стан виконавчого провадження № 67439720 1 год. (1200 грн), 18 березня 2023 року - написання, формування та відправлення заяви до ДВС про надання інформації про стан виконавчого провадження № 67439720 1 год. (1200 грн.), 29 червня 2023 року написання, формування та відправлення клопотання до Фрунзенського районного суду м. Харкова про направлення матеріалів справи № 645/2338/23 0,5 год. (600 грн), 10 липня 2023 року участь у судовому засіданні у справі № 645/2338/23 1500 грн, ознайомлення з матеріалами справи № 645/2338/23 1 год. (1200 грн), 16 липня 2023 року написання клопотання про відкладення справи 0,5 год. (600 грн), 28 липня 2023 року написання та відправлення заяви до ДВС про видачу довідки про заборгованість ОСОБА_1 0,5 год. (600 грн.), 15 вересня 2023 року участь у судовому засіданні 1500 грн, 31 жовтня 2023 року участь в судовому засіданні 1500 грн, 07 листопада 2023 року направлення клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача 0,5 год. (600 грн), 13 листопада 2023 року написання, формування та відправлення відзиву 4 год. (4800 грн), 14 листопада 2023 року - направлення клопотання про розгляд справи без участі сторони відповідача 0,5 год. (600 грн), та написання заяви про стягнення з відповідача судових витрат позивача, підготовка документів про судові витрати (складання акту виконаних робіт, заповнення квитанцій про оплату послуг, копіювання і формування документів, написання заяви та ін.) 2 год. (2400 грн.), тобто на загальну суму 21900 грн (т. 1, а.с. 237).

Відповідно квитанції 19 листопада 2023 року ОСОБА_2 на користь адвоката Мазура В.В. сплатила 21900 грн за надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 24 січня 2023 року (т. 1, а.с. 238).

Натомість ОСОБА_1 заперечує проти вказаних розмірів витрат на правову допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Верховний Суду у постанові від 15 червня 2021 року в справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20) дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Крім того, саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

Враховуючи характер виконаної адвокатом Мазур В.В. роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності подання відповідних документів зі сторони ОСОБА_2 , значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, враховуючи той факт, що в суді першої інстанції адвокат Мазур В.В. приймав участь у двох судових засіданнях, а також заперечення ОСОБА_1 щодо визначеного заявником розміру витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 5 500 грн.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 , що заяву відповідачем було подано не в проміжок п`яти днів після ухвалення рішення, а поза процесуальним строком, а саме через 14 днів, про що свідчить відмітка суду з датою реєстрації на заяві, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції зі штемпелю АТ «Укрпошта» на конверті, в якому надійшла заява відповідачки ОСОБА_2 про стягнення з позивача судових витрат, вказана заява з додатками направлена засобами поштового зв`язку 20 листопада 2023 року (в понеділок), тобто на наступний робочий день після закінчення п`ятиденного строку, відведеного законодавцем для звернення з такою заявою після ухвалення судового рішення, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що відповідачем не надано доказів, що сплата послуг адвоката пройшла через банк і адвокат відобразив це у своїх звітах, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 та частина 8 статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження№ 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судових витрат, про що просить останній в апеляційній скарзі, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Ця норма Закону стосується оскарження судових рішень в частині саме позовних вимог, в той час як розподіл судових витрат (стягнення судових витрат) не є позовною вимогою, не стосується суті спору та не є рішенням по суті спору (навіть коли це питання вирішується судом одночасно з вирішенням справи по суті).

А тому оскарження судового рішення, в частині вирішення питання розподілу судових витрат, не передбачає сплати судового збору.

Оскільки, додаткове рішення суду першої інстанції стосується тільки вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 судових витрат відсутні.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю/або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 червня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина