Справа № 697/1007/24
Провадження № 2/697/515/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

за участю секретаря судового засідання Румини М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 05.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» URL: https://miloan.ua/, ОСОБА_2 було подано заявку на отримання кредиту №3690323. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https: https://miloan.ua/. ОСОБА_2 був укладений Договір про споживчий кредит №3690323 від 05.06.2021 з ТОВ «МІЛОАН» та 05.06.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10000,00 грн.

13.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №07Т, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає ТОВ «Діджі Фінанс» за плату належне йому право вимоги до боржників. Таким чином позивач набув право грошової вимоги на суму 43250,00 грн., з яких 10000,00 грн- сума заборгованості за тілом кредиту; 32250,00 грн - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000,00 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 43250,00 грн, витрати по сплаті судового збору та на правову допомогу.

Ухвалою суду від 16.05.2024 справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи відкладався неодноразово у зв`язку із неявкою відповідача, звернення її за правовою допомогою та за клопотанням представника відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засіданні не з`явилася, уповноважила представляти свої інтереси свого представника адвоката Гончарука А.В.,

Представник відповідача адвокат Гончарук А.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про приєднання до матеріалів справи копії свідоцтва про шлюб відповідача на підтвердження зміни її прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 . Також представник відповідача подав заяву, у якій просив розглянути справу без участі сторони відповідача, відмовити повністю у задоволенні позову. Свої заперечення обґрунтовав тим, що відповідачка позовні вимоги не визнає, до укладення договору в якості позичальника не причетна, коштів не отримувала. У разі якщо суд буде мати інше бачення ситуація ніж позиція відповідачки просить врахувати вимоги ЦК України, які регулюють укладення та виконання договору та заміну кредитора у зобов`язанні, положення Закону України Про електронну комерцію. Представник відповідача зазначає, що окремо розрахунку, який би містив будь-які дані щодо періоду нарахування відсотків за користування коштами, розмір відсоткової ставки позивачем не надано. Матеріали справи не містять доказів на укладення між сторонами додаткової угоди про продовження строку користування кредитом, а тому датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів повинен бути строк у межах договору. Також позивачем не ініційовано заміну сторони у цивільному процесі в порядку ст. 55 ЦПК України, що регламентує процесуальне правонаступництво, оскільки стороною відповідача повідомлено про те, що прізвище відповідачки не ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 . У зв`язку з цим представник відповідача вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити та закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, враховуючи доводи та заперечення сторін, судом встановлено наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

В силу приписів ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 15 ЦК України закріплює право особи на захист цивільних прав та інтересів. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 05.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит № 3690323.

Як передбачено п.п. 1.1-1.4 п. 1 договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021 кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений у п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 10000,00 гривень у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 15 днів з 05.06.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29.06.2021.

Комісія за надання кредиту: 1000,00 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 2250,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього договору (п. Відповідно до п.1.5.1-1.7 договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021).

Відповідно до п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Як зазначено у п. 6 договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021 є Графік платежів за договором про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021, додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 3690323 від 05.06.2021 є паспорт споживчого кредиту № 3690323.

05.06.2021 відповідач ОСОБА_2 на сайті miloan.ua заповнила анкету-заяву на кредит №3690323, рішення: погоджено, дата рішення: 05.06.2021, погоджена сума: 10000,00 грн. Строк: 15 днів, комісія за надання: 10% одноразово, ставка процентів: 1,50 % за кожен день користування.

На підтвердження надання відповідачу ОСОБА_2 коштів на умовах, передбачених договором, до позовної заяви долучено копію платіжного доручення від 05.06.2021, платник: ТОВ «МІЛОАН», отримувач: ОСОБА_2 , призначення платежу: кошти згідно договору №3690323, сума: 10000,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 20.02.2024 за договором про споживчий кредит №3690323 від 05.06.2021, ОСОБА_2 має загальну заборгованість у розмірі 43250,00 грн., з яких 10000,00 грн- сума заборгованості за тілом кредиту; 32250,00 грн - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за комісійними винагородами становить 1000,00 грн; заборгованість за пенею становить 0 грн.

13.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (клієнт) було укладено договір факторингу № 07Т, згідно з умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору факторингу №07Т від 13.09.2021).

Крім того, позивач долучив до позовної заяви копії платіжних інструкцій до договору факторингу № 07Т від 13.09.2021.

З копії Витягу з Додатку до Договору факторингу № 07Т від 13.09.2021 вбачається, що за вказаним вище договором факторингу право вимоги за кредитним договором №3690323 від 05.06.2021 перейшло до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сум упозики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1ст. 526 ЦК України).

В силу приписів ч. 1 ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

За правилом частини першої ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Як закріплено у ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, матеріалами справи підтверджується факт існування у відповідача перед позивачем заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка ним добровільно не сплачується.

Станом на час розгляду справи відповідач не надала доказів сплати нею зазначеної суми заборгованості за кредитом.

Відповідач допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача по тілу кредиту за договором позики №3690323 від 05.06.2021 у сумі 10000,00 грн.

Оскільки заборгованість відповідачем погашена не була ні первісному кредитору, ні позивачу, відповідачем було отримано кошти за договором позики та позичальник не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту згідно з умовам договору, то вимоги позивача в частині вимог щодо стягнення заборгованості за основним боргом є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що заборгованість відповідачу за відсотками відповідно до розрахунку заборгованості нарахована у відповідності до умов кредитного договору №3690323 від 05.06.2021, а саме за п.1.5.2. та п.1.6, на підставі п. 2.3.1.2. Так п.2.3.1.2 договору передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування з урахуванням всіх пролонгацій. Таке збільшення продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позачальником у спосіб вказаний цим пунктом загальний період пролонгації на стандартних базових умовах перевищить 60 днів таке продовження здійснюється на кількість днів що залишились до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється , якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом тілом кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію на стандартних базових умовах) проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховується за стандартною базовою ставкою наведеною в пункті 1.6 договору.

Оскільки сторони у кредитному договорі передбачили пролонгацію строку кредитування до 60 днів після закінчення строку кредитування та узгодили розмір відсотків, які нараховуються позичальнику за період пролонгації строку кредитування у розмірі 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, суд дійшов висновку, що нарахування відсотків, зазначених у відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення №3690323 та відповідно розрахунку заборгованості за договором споживчого кредиту №3690323 від 05.06.2024 ( а.с. 10-11,17) відповідає умовам договору та не перевищує строку кредитування (разом зі строком пролонгації).

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними заперечення сторони відповідача щодо нарахування позикодавцем процентів за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, а тому позовні вимоги в частині стягнення процентів у сумі 32250,00 грн.також підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісію, то суд вважає, що ця вимога не є правомірною, оскільки у Постанові від 13.07.2022 у справі №363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що позивачем нараховано відповідачеві до сплати комісію без зазначення, які саме дії позикодавця входять до такого обслуговування, яку позивач просить стягнути з відповідача, - підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором суд не вбачає.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Доводи представника відповідача щодо необхідності закриття провадження оскільки позивачем не ініційовано заміну сторони у цивільному процесі через зміну прізвища відповідача є необґрунтованими. Так відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Отже, правонаступництво перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого.

Зміна прізвища, ім`я чи по батькові фізичної особи не є заміною сторони.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 2422,40 гривень.

Така сума судового збору була сплачена позивачем з огляду на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача необхідно стягнути в рахунок судових витрат судовий збір у розмірі 2366,40 грн (2422,40 грн х 42250,00 грн : 43250,00 грн).

Крім того, у порядку розподілу судових витрат позивач просить суд стягнути із відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як встановлено ч. 1-3 ст. 137 ЦПК Українивитрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 42649746 про надання правової допомоги від 11.12.2023 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро "Анастасії Міньковської" та додаткову угоду до нього, Детальний опис робіт (наданих послуг) від 20.02.2024, Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг).

Суд вважає, що суму витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу завищено, оскільки вид правової допомоги та невелика складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи та значних витрат часу на виконання даних робіт адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг (зокрема, збір документів, підготовка позовної заяви та подача її до суду), затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, часткове задоволення позову, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 76-81, 89,141,223, 258,259,263-265,273,274, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості за кредитним договором-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором про споживчий кредит №3690323 від 05.06.2021 в розмірі 42250 (сорок дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2366 (дві тисячі триста шістдесят шість) грн. 39 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 08.11.2024.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , місцезнаходження вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського,8, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», , місце знаходження вул. Багговутівська, буд. 17-21, м. Київ, 04107.

Головуючий Л . О . Колісник