Справа № 309/2615/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2024 року у складі судді Ткач О.О., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів,

встановив :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04.08.2020 року. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Рішенням Хустського районного суду від 04 серпня 2020 року та рішенням Хустського районного суду від 05 травня 2021 року ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання дітей значно виріс, діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів Зазначає, що відповідач працездатний та виїжджає на заробітки за кордон, має постійний високих дохід та в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі.

За вказаних обставин, позивач просила змінити розмір стягуваних аліментів з ОСОБА_1 та стягувати з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2024 року позов ОСОБА_2 - задоволено частково.

Змінити розмір аліментів, що встановлений рішеннями Хустського районного суду Закарпатської області 04 серпня 2020 року та 05 травня 2021 року та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дітьми повнолітнього віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, судом не враховано ту обставину, що апелянт потрапив у аварію, а тому обмежений у виконанні робіт з фізичними навантаженнями, що в свою чергу впливає на можливість заробляти. Окрім того, судом не враховано, що його дохід не є сталим, оскільки робота не має постійного характеру та представляє собою періодичні заробітки.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, а тому дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 04.08.2020 року.

У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діти сторін проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні.

Заочним рішенням Хустського районного суду від 04 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9-12).

Рішенням Хустського районного суду від 05.05.2021 року ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.13-15).

Ст.51 Конституції Українитаст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Тобто, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, що визначають обов`язок батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів»,стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд повинен враховувати загальні обставини, передбачені законом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру .

Колегія суддів наголошує, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (ст. 155 СК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Задовольняючи частково заявлений позов та збільшуючи розмір стягуваних з апелянта аліментів з 2000 грн. до 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що з моменту присудження аліментів (2020 та 2021 рік) діти сторін підросли і витрати на їх утримання значно зросли, матеріальне становище одержувача аліментів матері дитини, з якою проживає дитина погіршилося, а також врахував і необхідність за загальним правилом дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, а тому наявні підстави для збільшення розміру аліментів.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано ту обставину, що апелянт потрапив у аварію, а тому обмежений у виконанні робіт з фізичними навантаженнями, що в свою чергу впливає на можливість заробляти не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом не подано належних та допустимих доказів про те, що він є особою, яка втратила працездатність, та наявні медичні протипоказання чи висновки відповідних медичних лікарських комісій щодо обмеження або заборони працевлаштування апелянта.

Посилання в апеляції на те, що його дохід не є сталим та представляє собою періодичні заробітки не спростовують обов`язки апелянта, як батька щодо належного матеріального забезпечення своїх дітей нарівні з позивачкою.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. Доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно дост.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2024 року.

Головуючий :

Судді: