Справа № 462/6518/23 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/585/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І., без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2024 року у справі за позовом представника Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» - Бегей Наталії Володимирівни до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2023 року Львівське комунальне підприємство «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , за якою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 та користуються послугами ЛМКП «Львівводоканал», однак всупереч ст. 68 Житлового кодексу оплату за такі послуги здійснюють не в повному обсязі.

В липні 2022 року Львівське комунальне підприємство «Львівводоканал» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу, 15 серпня 2022 року Залізничним районним судом м. Львова було видано судовий наказ, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14 березня 2023 року такий скасовано.

Зазначав, що в травні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було направлено досудове повідомлення, однак вони заборгованість у розмірі 7328.77 грн. не сплатили, а тому просили позов задоволити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» - 7554 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 29 копійок заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (за особовим рахунком № НОМЕР_1 ) за період з 01.02.2022 року по 01.08.2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Львівводоканал» по 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що його дружина і донька з міркувань безпеки виїхали з України 26 лютого 2022 р., оскільки їхній будинок знаходиться біля самого аеропорту та оборонних заводів ЛОРТА та авіаремонтного і тому є потенційно загрожений для атак російського агресора (копії закордонних паспортів з відмітками про перетин кордону додаю).

Вважає, що при розгляді заяви ЛМКП «Львівводоканал» судом не було досліджено обґрунтованість вимог позивача, зокрема, обсяги споживання води. Заява позивача, що «про правильність нарахувань ЛМКП «Львівводоканал» за послуги водопостачання та водовідведення свідчить той факт, що боржники протягом періоду утворення заборгованості не відмовлялись від надання ЛМКП «Львівводоканал» вказаних послуг» є юридично не спроможною. Правильність нарахувань підтверджується обґрунтуванням розміру тарифу та показами лічильника.

Наголошує на тому, що в його квартирі встановлено, повірено і опломбовано лічильники води.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, так як оскаржуване рішення ухвалено без повідомлення учасників процесу, та порушено вимоги ст. 272 ЦПК України щодо змісту і способу вручення копії рішення відповідачу у справі.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 30 травня 2024 року, є дата складення повного судового рішення 07 червня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом та матеріалами справи встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується Довідкою №1 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації ЛКП «Львівводоканал» м. Львів від 01 серпня 2023 року, а також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 22 вересня 2023 року, надісланих на запит Залізничного районного суду м. Львова від 31 серпня 2023 року у справі №462/6518/23.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості за період з 01 лютого 2022 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 7554 грн. 29 коп., що підтверджується долученою до матеріалів справи відомістю про нарахування (а.с. 6-8).

Згідно відомості про нарахування та оплату за централізоване постачання холодної води та водовідведення, відомості про нарахування та оплату послуг абонентського обслуговування постачання води, відомості про нарахування та оплату послуг абонентського обслуговування водовідведення води, відповідачі користувалися послугами з централізованого водопостачання та водовідведення, частково оплачували за такі, проте не здійснювали оплати у повному розмірі, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 лютого 2022 року по 01 серпня 2023 у розмірі 7554 грн. 29 коп. (а.с. 6-8)

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що між сторонами існують фактичні договірні відносини, відповідачі неналежним чином не виконували свої обов`язки з оплати наданих послуг у зв`язку із чим утворилась заборгованість, яка підтверджена позивачем, таким чином з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2022 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 7554 грн. 29 коп.

З такими висновками колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з приписами ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7, 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений у ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску.

Згідно із ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Згідно з вимогами статті 32 цього Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

У п. 1 ч. 3 ст. 20 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 21 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відтак, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Вирішуючи даний позов, суд врахував положення постанови Верховного Суду від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13, якою зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення.

Пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу від 27 червня 2008 року № 190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 2008 року за № 936/15627, встановлено, що розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюється усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Згідно із п. 17, 21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 та чинних на час спірних правовідносин, плата за надані послуги вноситься щомісячно за нормами і тарифами, з розрахунку на 1 кв. метр житла на одного мешканця та за нормами на ведення особистого підсобного господарства або за показаннями засобів обліку води і теплової енергії, встановленими на вводі у будинок чи у квартиру (приватний будинок), та тарифами за 1 куб. метр води або 1 Гкал. теплової енергії. Послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. А у відповідності до п. 30 даних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Встановлено, що позивач надавав відповідачам послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, відмови ними від надання позивачем послуг у встановленому законом порядку, що б давало підстави для звільнення їх від оплати, суду не надано.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим обставинам справи.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в матеріалах справи відсутній акт про не проживання ОСОБА_2 за її місцем реєстрації.

Також колегія суддів відзначає, що в матеріалах справи наявний акт розпломбування водолічильників № 29395 від 06 грудня 2021 року (а.с. 66). Заява про опломбування лічильника холодної води відповідачем подано 16 листопада 2022 року (а.с. 67) і акт про прийняття вузла розподільчого обліку на абонентський облік було вручено відповідачу 05 грудня 2022 року (а.с. 68).

Окрім цього, колегія суддів не бере до уваги покликання відповідача на те ,що представник Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» не проводив зняття показників вузла розподільчого обліку, так як у відповідності до п. 12 ст. 47 Постанови КМУ від 5 липня 2019 р. № 690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» індивідуальний споживач зобов`язаний надавати виконавцю або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання послуги з централізованого водопостачання та з постачання гарячої води в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» будь-яке обслуговування та ремонт здійснюється за рахунок власника вузла комерційного обліку, якщо договором або законом не було встановлено інше. Власниками вузла комерційного обліку водопостачання є споживачі. Докази про наявність договору на обслуговування та повірку вузла комерційного обліку між сторонами відсутні.

Наданий скаржником розрахунок колегія судів не бере до уваги, оскільки такі розрахунки включають період, під час якого лічильники не були взяті на абонентський облік.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачі не спростували належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 червня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.