Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8678/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів в спрощеному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 22.12.2023р. звернувся у Виноградівський районний суд із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачкою, який був укладений 20.11.2008р. у Виконавчому комітеті Великокопанської сільської ради, Виноградівського району, за актовим записом №27, від якого у подружжя народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені вимоги мотивовані тим, що сторони не зійшлися характерами, між ними часто виникають сварки та різні суперечки, непорозуміння, а відтак сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, у зв`язку з чим позивач просить шлюб із відповідачкою розірвати.

В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяви від 06.02.2024р., а також від 30.09.2024р., в якій просив справу розглянути без нього, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просив такі задоволити, вказав, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав і не міг надати, оскільки він з відповідачкою не примирився, проживає тривалий час вже з іншою жінкою, з якою у нього народився син і з нею він виховує спільного сина та веде спільне господарство, на даний час він намагається оформити батьківство на свого сина, а відтак поданий позов підтримує повністю та наполягає на розлученні з наведених підстав.

Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать судова повістка та відповідне Оголошення на сайті Виноградівського районного суду, проте представник відповідачки подав до суду клопотання від 08.10.2024р. про відкладення розгляду справи на інший день, в обґрунтування необхідності відкладення слухання справи зазначив, що «є необхідність надати позивачці особисті пояснення з приводу ходу виконання ухвали про примирення, проте у зв`язку із хворобою відповідачки неможливим є ї прибуття в судове засідання».

Щодо поданого представником відповідачки клопотання про відкладення слухання справи то суд зазначає наступне.

Так, згідно ч.1 ст.183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Таким чином, зазначене клопотання подане без дотримання вимог ст.183 ЦПК України, не містить всіх необхідних фактичних даних перелічених ч. 1 ст. 183 ЦПК України, до якого не було додано доказів його направлення іншим учасникам по справі, а також доказів хвороби відповідачки, що є підставою для застосування ч.4 ст.183 ЦПК України.

А тому, враховуючи вище зазначене, характер спірних відносин, які розглядаються судом в спрощеному порядку та зважуючи на тривалий розгляд даної справи, яка була подана до суду ще 22.12.2023р., подану позивачем 30.09.2024р. заяву до суду, в якій він повідомив, що наданий судом строк для їх примирення позитивних результатів не дав і не міг надати, оскільки він веде спільне господарство та проживає тривалий час вже з іншою жінкою, з якою у нього народився спільний син, на даний час він намагається оформити батьківство на свого сина, а відтак поданий позов підтримує повністю, категорично відкинув пропозицію суду щодо примирення та наполягає на розлученні, клопотання представника відповідача, підлягає залишенню без розгляду та розцінює його як таке, що направлене на затягування розгляду справи.

Слід зазначити, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а відтак справи у порядку спрощеного позовного провадження суд розглядає протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі (ст.275 ЦПК України).

Окрім того, відповідачка не подала відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення на підставі поданих сторонами доказів, що відповідає вимогам ЦПК України.

Так, за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей спрощеного судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог щодо розлучення сторін, на якому позивач наполягає, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням позовних вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.89 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.76-88 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами був укладений шлюб 20.11.2008р. у Виконавчому комітеті Великокопанської сільської ради Виноградівського району, за актовим записом №27, від якого у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлено, що сторони не створили міцної сім`ї, оскільки не зійшлися характерами, між ними часто виникають сварки та різні суперечки, непорозуміння, а відтак сторони тривалий час не проживають разом та не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини, у зв`язку з чим позивач наполягає на розірвані шлюбу із відповідачкою.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами Сімейного та Цивільного кодексів України.

Так, відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім`ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов`язки подружжя.

Між тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони не зійшлися характерами, між ними часто виникають сварки та різні суперечки, сторони тривалий час не проживають разом і не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини, як наслідок не створили міцної сім`ї, що призвело до фактичного розпаду сім`ї, позивач категорично відкинув пропозицію суду щодо примирення, у зв`язку з чим наполягає на розлученні.

Зокрема, з матеріалів справи встановлено, що на вимогу відповідачки, з урахуванням, що у подружжя ОСОБА_5 на утриманні двоє неповнолітніх дітей, суд своєю ухвалою від 28.03.2024р. надав подружжю максимальний термін, передбачений СК України, для примирення і збереження їх шлюбу, проте наданий судом термін для примирення позитивних результатів не приніс.

Більше того, позивач у своїй заяві до суду від 30.09.2024р., свої позовні вимоги про розірвання шлюбу із відповідачкою знову підтримав в повному обсязі та просив такі задоволити, вказав, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав і не міг надати, оскільки він проживає тривалий час вже з іншою жінкою, з якою веде спільне господарство, у них народився спільний син, якого вони виховують разом і на даний час він намагається оформити батьківство на свого сина, а відтак категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними неможливе.

Отже, при вирішенні даного спору між подружжям Фурик суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивач категорично заперечує проти збереження їх сім`ї та наполягає на розлученні, суд не може покласти обов`язок збереження сім`ї сторін на позивача при наявності його категоричного заперечення цього.

Отже, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у подружжя неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, зокрема те, що наданий судом строк для примирення позитивних результатів не дав, позивач вже проживає тривалий час з іншою жінкою, з якою веде спільне господарство, у них народився спільний син, якого вони виховують разом і на даний час позивач намагається оформити батьківство на свого сина, тому категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки примирення між ними неможливе, а відтак суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу із відповідачкою і приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_5 і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права та права неповнолітніх дітей, у зв`язку із чим даний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст.24,55,56,112 СК України та керуючись ст.ст.2-5,10,12,13,18,81,144,223,259,263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 20.11.2008р. у Виконавчому комітеті Великококопанської сільської ради Виноградівського району, за актовим записом №27- розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта