Справа № 346/955/24
Провадження № 2-о/346/106/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

головуючого судді П`ятковського В.І.

за участі секретаря Насадик В.В.

представника заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Скільської В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия цивільну справу за заявою адвоката Голіней Лілії Дмитрівни в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника звернулась до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Заяву мотивує тим, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області. У вказаному селі він проживав з батьками та закінчив дев`ять класів тамтешньої школи. Також з анкети арештованого вбачається, що заявник постійно проживав в с. Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області, за національністю українець, громадянин України.

Згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2022 року, справа № 606/3360/19, ОСОБА_2 уродженець села Миролюбівка Теребовлянського району Тернопільської області, житель села Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області, українець, громадянин України.

Перебуваючи у Коломийській ВК-41 заявник звернувся із заявою про виготовлення паспорта громадянина України вперше. Відповідні матеріали були направлені до Коломийського відділу державної міграційної служби. Однак там попросили надати докази його постійного проживання та території України станом на 24 серпня 1991 року.

Оскільки іншим способом підтвердити факт проживання на території України станом на 24.08.1991 року заявник не може, просить суд встановити вказаний юридичний факт.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Голіней заяву з вказаних підстав підтримала.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні щодо заяви не заперечила.

Суд вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі - родинних відносин між фізичними особами.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які приживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

Відповідно до Указу Президента України № 215/2001, від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону, особа яка проживала на території України станом на 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату, подає: в) судове рішення про встановлення юридичного факту проживання особи на території України за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з п. 10 цього ж Порядку, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: - довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року; - копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року, «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України».

Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5, від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Заявник своєчасно не отримав паспорт громадянина України, в зв`язку із чим на даний час не має документів, що посвідчують його особу та підтверджують громадянство.

З анкети арештованого ОСОБА_2 вбачається що він постійно проживав в с. Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області. Також зазначено національність українець, громадянство України (а.с. 5).

Згідно вироку Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2022 року справа № 606/3360/19 відносно ОСОБА_2 , він уродженець села Миролюбівка Теребовлянського району Тернопільської області, житель села Ладичин Теребовлянського району Тернопільської області, українець, громадянин України (а.с. 6-14).

Як вбачається з відповіді Миролюбівського старостинського округу Великоберезовської селищної ради від 15 січня 2024 року ОСОБА_2 не був зареєстрований у селі Миролюбівка Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 16).

З відповіді Великоберезовицької селищної ради Тернопільської області вбачається що ОСОБА_2 не навчався у Миролюбівській початковій школі - філії комунального закладу Мишковицького ліцею (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження заявника його батьками були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Як зазначає заявник його батьки були громадянами України та постійно проживали на території України.

Відповідно до долученого до матеріалів справи копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження заявника його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за національністю українці, проживали за адресою: смт. Микулинці Теребовлянського району Тернопільської області (а.с. 71-72).

Згідно повного витягу з Державного реєстрації актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб 16 січня 1982 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 69-70).

Згідно довідки Коломийського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 68).

Як вбачається із відповіді начальника відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області Кожушко Богдан був зарахований у Ладичинську неповну середню школу І-ІІ ст. відповідно до наказу № 7 від 22 січня 1992 року «Про зарахування учнів в школу», а відрахований із закладу відповідно до наказу від 03 вересня 1993 року № 60 «Про відрахування учнів (а.с. 66).

Згідно відповіді директора Збаразького ліцею Тернопільської області від 14 травня 2024 року № 94 ОСОБА_2 , відповідно до наказу № 207 від 01 вересня 1986 року, зарахований до «Збаразької восьмирічної школи-інтернату санаторного типу», а вибув відповідно до наказу № 220 від 06 вересня 1986 року (а.с. 65).

Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання заявника на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття ним громадянства України.

Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником громадянства України у встановленому законом порядку.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що факт постійного проживання заявника на території України, станом на день проголошення Незалежності України, 24 серпня 1991 року повністю підтверджується наданими та здобутими у суді вищевказаними доказами, а тому заява підлягає до задоволення.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 12, 13 ,81 263- 265; 315-319 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Миролюбівка, Тернопільського району Тернопільської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: П`ятковський В. І.