Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7582/23 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А.
Категорія 76 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Журавської Д.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Житомирі цивільну справу №295/7582/23 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Ільїнової Інни Володимирівни на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2024 року та додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року, ухвалені під головуванням судді Воробйової Т.А. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» №3-д від 10.03.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». В обґрунтування позову вказував, що він займає посаду директора департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України». 27.02.2023 було складено акт за результатами проведення службового розслідування, проведеного на виконання розпорядження відповідача від 12.01.2023 №4-Р «Про проведення службового розслідування», з метою встановлення можливих фактів невиконання або неналежного виконання співробітниками банку існуючих процедур системи управління ризиками банку, та/або вимог чинного законодавства України (включаючи законодавства у сфері запобігання корупції під час співпраці з бізнес-групою «Віндкрафт» протягом 2022 року та розпорядження відповідача від 14.02.2022 №18-р «Щодо викладення в новій редакції розпорядження АТ «Укрексімбанк» від 12.01.2023 №4-Р «Про проведення службового розслідування». Згідно з висновками, викладеними у розділі 2 вказаного акту, комісією зі службового розслідування встановлено факт невиконання директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком рішення кредитного комітету АТ «Укрексімбанк» від 30.06.2022 (протокол №56) в період з 16.07.2022 по 25.10.2022. Наказом відповідача №3-д від 10.03.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вирішено оголосити позивачу догану за порушення п.п. 4.1.1.-4.1.3, 4.1.11 посадової інструкції, п.п. 8.2-8.4 Положення про кредитний комітет та п. 2.2 Кодексу етики. Вважає вказаний наказ безпідставним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню. що рішенням кредитного комітету відповідача від 30.06.2022 (протокол №56) визначено перелік клієнтів - виробників електроенергії з альтернативних джерел, до яких застосовуються заходи по активним операціям на період дії воєнного стану на підставі рішення правління банку від 08.06.2022 (протокол №83), та було надано доручення департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору, директором якого є позивач, опрацювати питання часткового погашення основного боргу за договорами, укладеними в тому числі за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках, майнові права за якими оформлено в заставу, з метою забезпечення виконання зобов`язань вказаних позичальників перед банком, та в строк до 15.07.2022 (включно) проінформувати кредитний комітет банку про результати проведеної роботи. Згідно з розділом 8 Положення про кредитний комітет АТ «Укрексімбанк», затвердженого рішенням правління №104 від 30-31.12.2021, всі питання щодо виконання доручень кредитного комітету, в тому числі контроль, подовження та/або перенесення строків регулюються безпосередньо в рамках діяльності кредитного комітету. Згідно з п. 6.19 вказаного положення, секретар здійснює централізований контроль стану виконання доручень кредитного комітету та щоквартально, не пізніше першого місяця кварталу, на засіданні кредитного комітету надає кредитному комітету звіт про стан виконання доручень кредитного комітету. Згідно з п.п. 7.2, 7.3 вказаного Положення, секретар є відповідальним за здійснення централізованого контролю за станом виконання доручень комітету. Секретар кредитного комітету здійснює облік доручень кредитного комітету, контролює строки звітування осіб, відповідальних за виконання доручень, та інформує таких осіб, перед закінченням таких строків, щодо необхідності звітування про стан виконання доручень кредитного комітету. В порушення вищевказаних пунктів Положення про кредитний комітет, секретар кредитного комітету засобом месенджеру «Телеграм» (спілкування через який не передбачене будь-якими внутрішніми документами відповідача) повідомила позивача лише 19.07.2022 про закінчення строків, встановлених кредитним комітетом. Водночас, при повідомленні про закінчення строку виконання доручення кредитного комітету (після закінчення такого строку), у позивача не вимагались будь-які пояснення, жодних службових розслідувань ініційовано не було. Навпаки, згідно з п. 2.7 витягу з протоколу №102 від 25.10.2022-02.11.2022 заочним голосуванням кредитного комітету, у зв`язку з необхідністю додаткового часу для реалізації доручення, було прийнято рішення про встановлення нового строку для виконання доручення на підставі рішення від 30.06.2022 (протокол №56), а саме до 15.11.2022. Тобто, у зв`язку з необхідністю додаткового часу для реалізації доручення, через 3,5 місяці після спливу строків виконання доручення, кредитним комітетом було прийнято рішення щодо перенесення терміну виконання відповідного доручення. При цьому, жодних зауважень щодо порушення строку виконання доручення чи перенесення строків виконання доручення членами кредитного комітету зазначено не було. В подальшому, згідно з витягом з протоколу №107 від 15.11.2022, кредитним комітетом було прийнято рішення про прийняття до відома інформації щодо виконання департаментом корпоративного бізнесу приватного сектору (директором якого є позивач) доручення, закріпленого п. 2 рішення кредитного комітету АТ «Укрексімбанк» від 30.06.2022 (протокол №56). Згідно з п.п. 6.1, 6.2, 6.5 Положення про кредитний комітет, при вирішенні питань на засіданні/заочному голосуванні (опитуванні) кредитного комітету кожен член кредитного комітету має один голос («за» «проти») з кожного питання порядку денного. Рішення кредитного комітету приймаються простою більшістю голосів його членів, які беруть участь у засіданнях кредитного комітету. За підсумками засідання/заочного голосування (опитування) кредитного комітету складається протокол. Тобто, складення протоколу про прийняття кредитним комітетом рішення свідчить, що голосування було завершене більшістю голосів «за» його членів, які беруть участь у засіданнях кредитного комітету. ОСОБА_1 вказував, що жодних зауважень щодо перебігу та результатів виконання доручення членами кредитного комітету зазначено не було, а доручення вважалось таким, що було виконано. Всупереч відсутності будь-яких зауважень раніше, в результаті проведення службового розслідування, було складено акт проведення службового розслідування від 27.02.2023, згідно з яким було встановлено факт нібито невиконання позивачем рішення кредитного комітету АТ «Укрексімбанк» від 30.06.2022 (протокол №56) в період з 16.07.2022 по 25.10.2022. Пізніше, наказом відповідача №3-д від 10.03.2023 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» вирішено оголосити позивачу догану за нібито порушення п.п. 4.1.1.-4.1.3, 4.1.11 посадової інструкції, п.п. 8.2-8.4 Положення про кредитний комітет та п. 2.2 Кодексу етики. Посилаючись на викладене, зазначає, що за наслідками спливу строку виконання доручення кредитного комітету, останнім, у зв`язку з необхідністю додаткового часу для реалізації доручення, було прийнято рішення щодо перенесення терміну виконання відповідного доручення (до 15.11.2022), при цьому, перебіг виконання доручення та його результати не були відмічені будь-якими зауваженнями щодо строків виконання департаментом корпоративного бізнесу приватного сектору, директором якого є позивач. Вважає, що проведення службового розслідування та винесення оскаржуваного наказу свідчить про суперечливу та непослідовну поведінку роботодавця, тому оскаржуваний наказ №3-д від 10.03.2023 було прийнято безпідставно та всупереч положенням трудового законодавства. Відповідачем не було враховано обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна шкода, і попередня робота працівника, зокрема, не було враховано факт повідомлення секретарем кредитного комітету засобом месенджеру «Телеграм», спілкування через який не передбачене будь-якими внутрішніми документами відповідача, про закінчення строків після закінчення такого строку, відсутність претензій та зауважень у членів кредитного комітету щодо перебігу та результатів виконання доручення останнього, відсутність заподіяної шкоди та шкідливих наслідків для відповідача, а також не було враховано письмових пояснень позивача щодо дійсних обставин справи. Зауважує, що рішенням кредитного комітету відповідача від 30.06.2022 (протокол №56) надано доручення департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору, директором якого є позивач, опрацювати певні питання в строк до 15.07.2022 включно. Тобто, 16.07.2022 строк виконання доручення кредитного комітету сплив. 27.02.2023 - через 7,5 місяців після спливу строку, було складено акт за результатами проведення службового розслідування, в той час як саме службове розслідування було ініційовано 6 місяців після спливу строку виконання доручення. 10.03.2023, тобто, 8 місяців після спливу строку, було винесено оскаржуваний наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Наголошує, що строк, встановлений ст.148 КЗпП України, на застосування дисциплінарного стягнення сплив, що додатково підтверджує незаконність та необґрунтованість оскаржуваного наказу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ АТ «Державний експортно-імпортний банк України» №3-д від 10.03.2023 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності". Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 1073,60 грн витрат по сплаті судового збору.

Додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року стягнуто з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 29 600,00 грн витрат на оплату професійної правової допомоги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Ільїнова І.В. подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції неправильно застосовано приписи ст. 148 КЗпП України, зокрема, щодо визначення строку та порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності, у т.ч. при триваючих правопорушеннях. Так, згідно пп. 13 п. 150 Статуту Голова правління притягує у порядку, визначеному законодавством, до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності працівників Банку, крім членів правління, головного комплаєнс-менеджера, головного ризик-менеджера, керівника підрозділу внутрішнього аудиту та інших працівників, підпорядкованих наглядовій раді. Таким чином, уповноваженим органом (посадовою особою) Банку, який має право застосовувати дисциплінарні стягнення є Голова Правління. До порядку застосування дисциплінарного стягнення встановлені такі обов`язкові вимоги: виявлення дисциплінарного проступку; отримання від порушника письмового пояснення; додержання строків накладення дисциплінарного стягнення - один місяць із дня виявлення дисциплінарного проступку і шість місяців із дня його вчинення працівником; видання власником наказу чи розпорядження про застосування дисциплінарного стягнення; доведення наказу (розпорядження) під розписку до відома працівника. 0бчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (постанова ВС від 02 червня 2021 року у справі № 428/6597/19). Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 516/268/15-ц та від 11 вересня 2020 року у справі № 638/14690/18-ц. Датою виявлення трудового проступку позивача є 27.02.2023 року - дата затвердження Акту про результати службового розслідування уповноваженою особою Головою Правління Банку Єрмаковим С. Поряд із цим, Банк звертав увагу суду, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2018 року у справі №810/1224/17 з метою забезпечення єдності правозастосовної практики надала тлумачення, зокрема, поняття «триваючого правопорушення». Так, за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення. Дисциплінарний проступок ОСОБА_1 є триваючим правопорушенням, оскільки порушення позивача почалося з моменту невиконання рішення Кредитного комітету від 30.06.2022 внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 , як директора Департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору та тривало до 25.10.2022 року, коли Кредитним комітетом Банку встановлено нові строки для виконання раніше не виконаного доручення ОСОБА_1 . Тобто, бездіяльність позивача, як керівника відокремленого підрозділу призвела до того, що колегіальний орган Банку був вимушений встановлювати нові строки виконання доручення щодо опрацювання означених раніше питань та надання інформації. Що у свою чергу ще раз підтверджує, що порушення у вигляді «бездіяльності» позивача тривало до початку встановлення нового терміну виконання доручення Кредитного комітету Банку. Саме з цього часу починається відлік шестимісячного строку для роботодавця щодо накладення дисциплінарного стягнення за дисциплінарний проступок. З врахуванням того, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності винесено Банком 10.03.2023 року, шестимісячний строк для оголошення догани АТ «Укрексімбанк» дотримано. Отже, Банком дотримано строки та порядок притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, але внаслідок неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи та невірного тлумачення ст. 148 КЗпП України, судом першої інстанції ухвалено незаконне та несправедливе оскаржуване рішення, яке не відповідає реальним подіям. 04 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на апеляційну скаргу АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2024, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи апеляційної скарги є безпідставними, жодним чином не обґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що як було зазначено у позові та відзиві, рішенням Кредитного комітету відповідача від 30.06.2022 (протокол №56) надано доручення Департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору (директором якого є позивач) опрацювати певні питання в строк до 15.07.2022 (включно). Тобто, строк виконання доручення Кредитного комітету сплив 16.07.2022 року. Цей факт не міг залишитись поза увагою Секретаря Кредитного комітету відповідача, адже відповідно до п. 5.15. Положення про Кредитний комітет відповідача, контроль за повнотою та своєчасністю подання/надсилання матеріалів, отриманих від Ініціатора, за їх належним оформленням відповідно до вимог цього Положення здійснює Секретар. До того ж, відповідно до п. 7.2. Положення про Кредитний комітет відповідача Секретар є відповідальним за «…належну підготовку засідань/заочного голосування (опитування) Кредитного комітету, перевірку відповідності повноти матеріалів вимогам, визначеним цим Положенням, та інформування Голови Кредитного комітету, його заступника та членів Кредитного комітету у разі виявлення недоліків, належне оформлення, підписання й зберігання протоколів Кредитного комітету», «… здійснення централізованого контролю за станом виконання доручень Комітету». Секретар Кредитного комітету здійснює облік доручень Кредитного комітету, контролює строки звітування осіб, відповідальних за виконання доручень, та інформує таких осіб, перед закінченням таких строків, щодо необхідності звітування про стан виконання доручень Кредитного комітету (п. 7.3. Положення про Кредитний комітет Відповідача). Проаналізувавши вищенаведені повноваження Секретаря Кредитного комітету можна дійти висновку, що контроль за дотриманням строків виконання доручень Кредитного комітету покладено на Секретаря. Відповідно, виявивши факт невиконання певного доручення - Секретар виявляє і факт порушення. Це твердження не заперечується і самим роботодавцем, адже в Акті за результатами службового розслідування зазначено, що «3 отриманих матеріалів від Департаменту секретаріату встановлено, що відповідно до Положення про Кредитний комітет (п.6.19, п.6.20, п.7.3) здійснювалось інформування відповідальних осіб про закінчення строку виконання рішення Кредитного комітету від 30.06.2022, зокрема, в рамках щоквартального звіту про стан виконання доручень (25.10.2022-02.11.2022) та, у відповідності до пояснень секретаря Кредитного комітету ОСОБА_3 , засобами месенджеру «Телеграм» 19.07.2022 проінформовано ОСОБА_4 щодо закінчення терміну виконання доручення Кредитного комітету (протокол №56).». Твердження відповідача у відзиві про те, що «… Секретар не наділений повноваженнями щодо встановлення та фіксації фактів порушення трудової дисципліни та накладення дисциплінарних стягнень» є свідомою маніпуляцією відповідача, адже у ст. 148 КЗпП України не вказано, що виявлення проступку має здійснюватися лише уповноваженою особою роботодавця на накладення дисциплінарних стягнень. Натомість, Секретар Кредитного комітету, виявивши факт несвоєчасного виконання доручення Кредитного комітету не тільки не вжив заходів до ініціювання питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а навпаки, фактично Кредитний комітет визнав необхідність додаткового часу для реалізації доручень, що безпосередньо зафіксовано у Витягу із Протоколу № 102 заочного голосування (опитування) Кредитного комітету, яким продовжили строк виконання доручення до 15.11.2022. Надалі 15.11.2022, тобто у межах встановленого Кредитним комітетом строку, інформацію щодо виконання доручення прийнято до відома (вказане зафіксовано у Витягу із Протоколу № 107 чергового засідання Кредитного комітету). Після цього, 27.02.2023 (тобто через 7,5 місяців після спливу строку) було складено Акт за результатами проведення службового розслідування, в той час як саме службове розслідування було ініційовано 6 місяців після спливу строку виконання доручення. Варто додати і те, що підставою призначення службового розслідування слугувало розпорядження Голови правління № 4-Р від 12.01.2023 щодо призначення службового розслідування. Відповідач копію цього розпорядження до відзиву не надав, проте не можна залишати поза увагою той факт, що на час винесення Головою правління розпорядження № 4-Р 12.01.2023 роботодавцю очевидно був відомий факт пропуску строку для виконання доручення. Відповідач помилково стверджує, що виявлення проступку відбулось лише по закінченню проведення службового розслідування і тільки 10.03.2023 (тобто через 8 місяців після спливу строку) було винесено оскаржуваний позивачем наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Проте, окрім місячного строку, який обраховується з дня виявлення правопорушення, законом встановлений також і шестимісячний строк з дня вчинення проступку для роботодавця для того, щоб мати підстави накладати дисциплінарне стягнення. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у справі, що розглядається, вчинене позивачем порушення не є триваючим правопорушенням, оскільки у рішенні кредитного комітету банку від 30.06.2022, оформлене протокол №56, встановлений конкретний строк його виконання - до 15.07.2022 (включно), отже, у зв`язку з тим, що станом на 16.07.2022 рішення позивачем виконане не було, з цього часу існували підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, тому саме із зазначеної дати слід обчислювати шестимісячний термін для застосування дисциплінарного стягнення. Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Просить врахувати, що при повідомленні про закінчення строку виконання доручення Кредитного комітету (після закінчення такого строку), у позивача не вимагались будь-які пояснення, і на той час жодних службових розслідувань ініційовано не було. Звертає увагу, що а Акті за результатами службового розслідування відсутні будь які відомості про встановлення вини позивача. Отже відповідачем не було враховано обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника, зокрема, відсутність претензій та зауважень у членів Кредитного комітету щодо перебігу та результатів виконання доручення останнього, відсутність заподіяної шкоди та шкідливих наслідків для відповідача, а також не було враховано письмових пояснень позивача щодо дійсних обставин справи.

04 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на апеляційну скаргу АТ «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2024, у якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Доводи апеляційної скарги є безпідставними, жодним чином не обґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що як було зазначено у позові та відзиві, рішенням Кредитного комітету відповідача від 30.06.2022 (протокол №56) надано доручення Департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору (директором якого є позивач) опрацювати певні питання в строк до 15.07.2022 (включно). Тобто, строк виконання доручення Кредитного комітету сплив 16.07.2022 року. Цей факт не міг залишитись поза увагою Секретаря Кредитного комітету відповідача, адже відповідно до п. 5.15. Положення про Кредитний комітет відповідача, контроль за повнотою та своєчасністю подання/надсилання матеріалів, отриманих від Ініціатора, за їх належним оформленням відповідно до вимог цього Положення здійснює Секретар. До того ж, відповідно до п. 7.2. Положення про Кредитний комітет відповідача Секретар є відповідальним за «…належну підготовку засідань/заочного голосування (опитування) Кредитного комітету, перевірку відповідності повноти матеріалів вимогам, визначеним цим Положенням, та інформування Голови Кредитного комітету, його заступника та членів Кредитного комітету у разі виявлення недоліків, належне оформлення, підписання й зберігання протоколів Кредитного комітету», «… здійснення централізованого контролю за станом виконання доручень Комітету». Секретар Кредитного комітету здійснює облік доручень Кредитного комітету, контролює строки звітування осіб, відповідальних за виконання доручень, та інформує таких осіб, перед закінченням таких строків, щодо необхідності звітування про стан виконання доручень Кредитного комітету (п. 7.3. Положення про Кредитний комітет Відповідача). Проаналізувавши вищенаведені повноваження Секретаря Кредитного комітету можна дійти висновку, що контроль за дотриманням строків виконання доручень Кредитного комітету покладено на Секретаря. Відповідно, виявивши факт невиконання певного доручення - Секретар виявляє і факт порушення. Це твердження не заперечується і самим роботодавцем, адже в Акті за результатами службового розслідування зазначено, що «3 отриманих матеріалів від Департаменту секретаріату встановлено, що відповідно до Положення про Кредитний комітет (п.6.19, п.6.20, п.7.3) здійснювалось інформування відповідальних осіб про закінчення строку виконання рішення Кредитного комітету від 30.06.2022, зокрема, в рамках щоквартального звіту про стан виконання доручень (25.10.2022-02.11.2022) та, у відповідності до пояснень секретаря Кредитного комітету ОСОБА_3 , засобами месенджеру «Телеграм» 19.07.2022 проінформовано ОСОБА_4 щодо закінчення терміну виконання доручення Кредитного комітету (протокол №56).». Твердження відповідача у відзиві про те, що «… Секретар не наділений повноваженнями щодо встановлення та фіксації фактів порушення трудової дисципліни та накладення дисциплінарних стягнень» є свідомою маніпуляцією відповідача, адже у ст. 148 КЗпП України не вказано, що виявлення проступку має здійснюватися лише уповноваженою особою роботодавця на накладення дисциплінарних стягнень. Натомість, Секретар Кредитного комітету, виявивши факт несвоєчасного виконання доручення Кредитного комітету не тільки не вжив заходів до ініціювання питання про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, а навпаки, фактично Кредитний комітет визнав необхідність додаткового часу для реалізації доручень, що безпосередньо зафіксовано у Витягу із Протоколу № 102 заочного голосування (опитування) Кредитного комітету, яким продовжили строк виконання доручення до 15.11.2022. Надалі 15.11.2022, тобто у межах встановленого Кредитним комітетом строку, інформацію щодо виконання доручення прийнято до відома (вказане зафіксовано у Витягу із Протоколу № 107 чергового засідання Кредитного комітету). Після цього, 27.02.2023 (тобто через 7,5 місяців після спливу строку) було складено Акт за результатами проведення службового розслідування, в той час як саме службове розслідування було ініційовано 6 місяців після спливу строку виконання доручення. Варто додати і те, що підставою призначення службового розслідування слугувало розпорядження Голови правління № 4-Р від 12.01.2023 щодо призначення службового розслідування. Відповідач копію цього розпорядження до відзиву не надав, проте не можна залишати поза увагою той факт, що на час винесення Головою правління розпорядження № 4-Р 12.01.2023 роботодавцю очевидно був відомий факт пропуску строку для виконання доручення. Відповідач помилково стверджує, що виявлення проступку відбулось лише по закінченню проведення службового розслідування і тільки 10.03.2023 (тобто через 8 місяців після спливу строку) було винесено оскаржуваний позивачем наказ про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Проте, окрім місячного строку, який обраховується з дня виявлення правопорушення, законом встановлений також і шестимісячний строк з дня вчинення проступку для роботодавця для того, щоб мати підстави накладати дисциплінарне стягнення. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у справі, що розглядається, вчинене позивачем порушення не є триваючим правопорушенням, оскільки у рішенні кредитного комітету банку від 30.06.2022, оформлене протокол №56, встановлений конкретний строк його виконання - до 15.07.2022 (включно), отже, у зв`язку з тим, що станом на 16.07.2022 рішення позивачем виконане не було, з цього часу існували підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, тому саме із зазначеної дати слід обчислювати шестимісячний термін для застосування дисциплінарного стягнення. Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Просить врахувати, що при повідомленні про закінчення строку виконання доручення Кредитного комітету (після закінчення такого строку), у позивача не вимагались будь-які пояснення, і на той час жодних службових розслідувань ініційовано не було. Звертає увагу, що а Акті за результатами службового розслідування відсутні будь які відомості про встановлення вини позивача. Отже відповідачем не було враховано обставини, за яких вчинено проступок, ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника, зокрема, відсутність претензій та зауважень у членів Кредитного комітету щодо перебігу та результатів виконання доручення останнього, відсутність заподіяної шкоди та шкідливих наслідків для відповідача, а також не було враховано письмових пояснень позивача щодо дійсних обставин справи.

25 червня 2024 року представник акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Ільїнова І.В. подала апеляційну скаргу на додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29600,00 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заявлена позивачем сума витрат не відповідає критерію реальності адвокатських витрат. АТ «Укрексімбанк» вважає, що заявлена Позивачем сума до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат. Так, у відповіді на відзив №23-1 від 05.09.2023 представник позивача фактично викладає зміст позовної заяви, яка складена та підписана безпосередньо самим ОСОБА_1 , наприклад, пункти 7, 8, 13, 19, 27, 28, 29, ЗО, 31, 41, 42, 48 є повними цитатами з позовної заяви зі збереженням пунктуації та виділенням жирним шрифтом окремих словосполучень, включаючи посилання на правові висновки суду касаційної інстанції. Також зазначає, що значну частину доводів, викладених у відповіді на відзив та у письмових поясненнях щодо відсутності у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного правопорушення суд першої інстанції спростував у мотивувальній частині рішення від 16.04.2024 про задоволення позову, вказавши «позивач, як відповідальна особа за виконання рішення кредитного комітету №56 від 30.06.2022, у встановлений строк до 15.07.2022, рішення не виконав, отже його бездіяльність спричинила невиконання покладених на ОСОБА_1 трудових обов`язків, доказів того, що у невиконанні рішення кредитного комітету його вина відсутня, не надав, тому між бездіяльністю позивача та невиконанням або неналежним виконанням покладених на позивача трудових обов`язків наявний причинний зв`язок, що є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності». Щодо письмових пояснень, наданих представником позивача під час розгляду даної справи, то АТ «Укрексімбанк» неодноразово наголошувало, що частинами першою та п`ятою статті 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника АТ «Державний експортно-імпортний банк України» - Ільїнової І.В., додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2024 залишити без змін. Зазначає, що доводи апелянта є безпідставними, жодним чином не обґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу Адвокатського об`єднання «Цулаія, Горбатенко та партнери» суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про їх стягнення з відповідача. Суд врахував, що у цій справі винагорода адвоката за послуги згідно з п. 4.1 договору про надання правової допомоги від 11.07.2023 була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, яка за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Тому твердження апеляційної скарги про те, що заявлена сума до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських витрат, зокрема в частині того, що надання письмових пояснень представником позивача не було необхідним та неминучим, а також те, що вимога представника позивача про витребування доказів, викладена у відповіді на відзив залишена судом без задоволення є необґрунтованими та не мають жодного значення.

Розглянувши справу в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.04.2024 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга на додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20.05.2024 підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.06.2022 кредитним комітетом АТ «Укрексімбанк» прийнято рішення, оформлене протоколом №56 від 30.06.2022, яким доручено департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору (Олександр Існюк) опрацювати питання часткового погашення основного боргу за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ВКУ», ТОВ «Віндкрафт Каланчак» та ТОВ «Вітряний Парк Причорноморський» за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках, майнові права за якими оформлено в заставу, з метою забезпечення виконання зобов`язань вказаних позичальників перед банком, та в строк до 15.07.2022 (включно) проінформувати кредитний комітет про результати проведеної роботи.

Відповідно до звіту про стан виконання доручень кредитного комітету у ІІІ кварталі 2022, рішення кредитного комітету АТ «Укрексімбанк», оформлене протоколом №56 від 30.06.2022, ОСОБА_5 у строк до 15.07.2022 не реалізоване, та запропоновано перенести строк виконання до 15.11.2022 року.

Рішенням кредитного комітету від 25.10.2022-02.11.2022 заочного голосування (опитування) кредитного комітету АТ «Укрексімбанк», оформленим протоколом №102 від 25.10.2022-02.11.2022, встановлено нові строки виконання доручення на підставі рішення від 30.06.2022 (протокол №56), у строк до 15.11.2022 року.

15 листопада 2022 року кредитним комітетом банку прийнято рішення про прийняття до відома інформації щодо виконання доручення кредитного комітету від 30.06.2022 (протокол №56), оформлене протоколом №107, стосовно опрацювання питання часткового погашення основного боргу за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ВКУ», ТОВ «Віндкрафт Каланчак» та ТОВ «Вітряний Причорноморський» за рахунок коштів, розміщених на депозитних рахунках, майнові права за якими оформлено в заставу, з метою забезпечення виконання зобов`язань вказаних позичальників перед банком .

27 лютого 2023 року головою правління АТ Укрексімбанк» затверджено акт за результатами службового розслідування, проведеного на виконання розпорядження АТ «Укрексімбанк» від 12.01.2023 №4-Р «Про проведення службового розслідування» з метою встановлення можливих фактів невиконання або неналежного виконання співробітниками банку існуючих процедур системи управління ризиками банку та/або вимог чинного законодавства України. Відповідно до акту, за результатами службового розслідування встановлю факт невиконання директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком рішення кредитного комітету АТ «Укрексімбанк» 30.06.2022 (протокол №56) в період з 16.07.2022 по 25.10.2022 внаслідок бездіяльності. Рекомендовано розглянути питання щодо притягнення директора департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександра Існюка до дисциплінарної відповідальності з урахуванням ст. 147 - 149 КЗпП України.

07 березня 2023 року головою правління АТ «Укрексімбанк» направлено службову записку від 07.03.2023 на ім`я ОСОБА_1 про ознайомлення з результатами службового розслідування та витребування пояснень щодо встановленого в акті за результатами службового розслідування факту вчинення дисциплінарного проступку.

08 березня 2023 року позивач надав письмові пояснення, в яких він не погоджується з висновком щодо застосування до нього заходів дисциплінарного впливу та зазначає про відсутність факту порушення ним виконання доручення кредитного комітету банку. Зазначає, що відсутній факт порушення виконання доручення кредитного комітету, тому що кредитним комітетом перенесено строк виконання доручення за заочному засіданні, а за два тижні на очному засіданні прийнято результати опрацювання; згідно зі ст. 148 КЗпП України застосовувати дисциплінарний захід можливо не пізніше, ніж протягом місяця з моменту фіксації порушення і не пізніше, ніж шести місяців з моменту порушення, отже строк вичерпано і підстав для застосування дисциплінарного заходу немає.

10 березня 2023 року відповідачем видано наказ №3-д «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким оголошено догану директору департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору ОСОБА_1 . Відповідно до змісту наказу, комісією у рамках службового розслідування було встановлено факт невиконанню директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком рішення кредитного комітету банку від 30.06.2022 (протокол №56). У строк до 15.07.2022 (включно) вказана інформація кредитному комітету банку надана не була. Секретар кредитного комітету банку інформувала ОСОБА_1 про закінчення строку виконання доручення (засобами месенджеру «Телеграм» - 19.07.2022, корпоративною поштою - 14.10.2022). Крім того, відповідно до положення про кредитний комітет (п.6.19, п.6 20, п.7.3) департамент секретаріату здійснював інформування про закінчення строку доручення в рамках щоквартального звіту про стан виконання доручень (25.10.2022-02.11.2022). У подальшому, рішенням кредитного комітету банку від 25.10.2022-02.11.2022 (протокол заочного голосування (опитування) №102) строк виконання доручення продовжено до 15.11.2022. Тобто, порушення строку виконання доручення тривало з 16.07.2022 до 24.10.2022 (включно). 15 листопада 2022 року кредитним комітетом банку було заслухано звіт начальника управління промисловості та енергетики департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору про виконання доручення, а також прийнято до відома надану інформацію. У відповідності до п. 2.1.20 посадової інструкції директора департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександра Існюка, затвердженої 30.11.2020, встановлено, що до основних посадових завдань та функціональних обов`язків належить, зокрема забезпечення вчасного виконання доручень та рішень керівництва банку та колегіальних органів банку. У зв`язку із встановленням у ході проведення службового розслідування факту невиконання директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком доручення протягом періоду з 16.07.2022 до 24.10.2022 (включно) вбачається наявність проявів порушень п. 2.2 Кодексу поведінки (етики) АТ «Укрексімбанк». Наведене у пояснювальній записці від 08.03.2023 факт порушення строку виконання доручення не спростовує. Протягом періоду з 16.07.2022 до 24.10.2022 (включно) тривало порушення строку виконання доручення, оскільки інформація, яку слід було надати кредитному комітету банку до 15.07.2022 (включно) надана не була. У вказаний період питання щодо перенесення терміну/продовження строку виконання доручення не ініціювалося, обґрунтовані пояснення щодо причин перенесення встановлених термінів/продовження строків та здійснення комплексної оцінки можливих ризиків для банку у разі невиконання доручення у встановлений кредитним комітетом банку термін не надавалося. Виконання доручення у встановлений кредитним комітетом банку термін могло б дозволити запобігти ряду можливих ризиків/негативних насідків для банку у рамках співпраці з бізнес-групою «Віндкрафт». Щодо дотримання встановленого ст. 148 КЗпП України строку застосовування дисциплінарного заходу зазначено, що фіксація допущеного директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком порушення відбулася 27.02.2023 (у день - затвердження акту головою правління банку), останньою датою триваючого порушення є 24.10.2022 Тобто, станом на дату застосування дисциплінарного заходу не сплив 1 місяць з моменту фіксації порушення та не спливло 6 місяців з останнього дня триваючого строку проступку.

13 березня 2023 відповідачем на ім`я ОСОБА_1 направлено службову записку №0000801/23-147 від 13.03.2023, у якій позивачу пропонувалось ознайомитися з наказом про накладення дисциплінарного стягнення та надати письмове підтвердження про ознайомлення (надіслати засобами електронного зв`язку та надіслати оригінал поштою).

16 березня 2023 року складено акт від 16.03.2023 про ненадання ОСОБА_1 письмового підтвердження про ознайомлення з наказом №3-д від 10.03.2023 «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов`язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства.

Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер. Вона полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки.

Заходи дисциплінарного стягнення, що застосовуються до деяких працівників, які несумлінно виконують свої трудові обов`язки, зазначено у статті 147 КЗпП України.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. Під час обрання виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах КЦС у складі Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі №664/2820/15-ц, від 20 лютого 2019 року у справі №757/28453/14-ц, від 18 березня 2020 року у справі №484/2962/17 та від 01 липня 2020 року у справі №760/7225/16-ц.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни, а саме невиконання директором департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору Олександром Існюком рішення кредитного комітету банку від 30.06.2022 (протокол №56) у строк до 15.07.2022 (включно).

Відповідно до п. 1.2. положення про кредитний комітет АТ «Укрексімбанк», затвердженого рішенням правління банку від 30-31.12.2021 №104 (далі положення), кредитний комітет банку (далі - кредитний комітет або комітет) є постійно діючим колегіальним органом банку, який визначає можливість та умови проведення банківських операцій із суб`єктами господарської діяльності, активних операцій на міжбанківському ринку, активних операцій з цінними паперами (далі - активні операції) в межах повноважень, делегованих йому правлінням банку, та встановлених ключових показників ризику, затверджує класифікацію активних операцій Банку та дебіторської заборгованості, пропозиції щодо формування резервів на покриття можливих збитків від їх знецінення, відповідає за реалізацію кредитної політики банку.

Секретар здійснює централізований контроль стану виконання доручень кредитного комітету та щоквартально, не пізніше першого місяця кварталу, на засіданні кредитного комітету надає кредитному комітету звіт про стан виконання доручень кредитного комітету (п. 6.19. положення).

Голова кредитного комітету, його заступник та члени кредитного комітету несуть персональну відповідальність за дотримання всіх встановлених у банку правил та процедур при здійсненні кредитним комітетом своєї діяльності, за збереження банківської таємниці (п. 7.1. положення).

Секретар є відповідальним за, зокрема, здійснення централізованого контролю за станом виконання доручень комітету. Секретар кредитного комітету здійснює облік доручень кредитного комітету, контролює строки звітування осіб, відповідальних за виконання доручень, та інформує таких осіб, перед закінченням таких строків, щодо необхідності звітування про стан виконання доручень кредитного комітету (п. 7.2., 7.3. положення).

Персональну відповідальність за організацію виконання та здійснення поточного контролю за виконанням рішень кредитного комітету несуть керівники самостійних структурних підрозділів та відокремлених підрозділів банку у межах компетенції очолюваних ними підрозділів, на яких покладено забезпечення виконання таких рішень (п. 7.4. положення).

Кредитний комітет контролює виконання відокремленими підрозділами банку та самостійними структурними підрозділами банку прийнятих ним рішень (п. 8.1. положення).

Самостійні структурні та відокремлені підрозділи банку зобов`язані виконувати вимоги і доручення кредитного комітету, надавати необхідні матеріали і документи, розглядати в обов`язковому порядку рекомендації кредитного комітету і повідомляти секретаря у встановлений строк про результати розгляду та вжиті заходи. У випадку неможливості виконання вимог та/або доручень кредитного комітету у визначений кредитним комітетом строк, керівники відокремлених підрозділів банку та самостійних структурних підрозділів банку надають пояснення з обґрунтованими причинами щодо такого невиконання та вносять пропозиції щодо виконання на розгляд кредитним комітетом (п. 8.2. положення).

Організацію виконання та поточний контроль за виконанням рішень кредитного комітету здійснює керівник підрозділу та/або посадова особа, на який/яку згідно з рішенням кредитного комітету покладено контроль за виконанням рішення. Централізований контроль за виконанням доручень кредитного комітету на рівні самостійних структурних підрозділів банку здійснює секретар, шляхом направлення відповідного запиту до підрозділу, на який згідно з рішенням кредитного комітету покладено відповідальність за виконання доручення (п. 8.3. положення).

У разі необхідності перенесення термінів/продовження строків виконання прийнятих рішень/доручень кредитного комітету самостійний структурний або відокремлений підрозділ банку, на який згідно з рішенням кредитного комітету покладено відповідальність за виконання рішення/доручення, заздалегідь ініціює розгляд такого питання на кредитному комітеті з обов`язковим наданням обґрунтованих пояснень щодо причин перенесення встановлених термінів/продовження строків та здійснення комплексної оцінки можливих ризиків для банку у разі невиконання рішень/доручень у встановлені кредитним комітетом терміни/строки. Рішення про перенесення терміну/продовження строків виконання прийнятих рішень/доручень кредитного комітету приймає кредитний комітет (п. 8.4. положення).

30 листопада 2020 року затверджено посадову інструкцію директора департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору, з якою ОСОБА_1 ознайомився 30.11.2020 (далі - посадова інструкція).

Відповідно до п. 2.1.20 директор департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору забезпечує вчасне виконання доручень та рішень керівництва банку та колегіальних органів банку.

Положенням п.4.1. посадової інструкції визначено, що директор департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору несе встановлену цією посадовою інструкцією відповідальність, зокрема, за: невиконання або неналежне виконання покладених на нього посадовою інструкцією обов`язків, недотримання вимог чинного законодавства України та внутрішніх нормативних документів банку, невиконання наказів, розпоряджень та інших доручень керівництва банку, несвоєчасне, недостовірне та некоректне подання звітів та іншої інформації на вимогу керівництва банку.

У разі невиконання своїх обов`язків, директор департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору може бути притягнутий до дисциплінарної та/або матеріальної відповідальності відповідно до чинного законодавства України та внутрішніх нормативних документів банку (п. 4.2 посадової інструкції).

Велика Палата Верховного Суду у справі №452/970/17 дійшла висновку про те, що складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку.

На підставі наведених приписів положення про кредитний комітет та посадової інструкції, кредитний комітет банку є колегіальним органом банку, а позивач, як директор департаменту корпоративного бізнесу приватного сектору та член кредитного комітету, є відповідальним за забезпечення вчасного виконання доручень кредитного комітету банку.

З матеріалів справи вбачається, що рішення кредитного комітету банку від 30.06.2022, оформлене протоколом №56, у встановлений строк до 15.07.2022 (включно) позивачем виконане не було.

При цьому, у письмовому поясненні від 08.03.2023 позивач не вказав, що існували поважні причини невиконання ним рішення від 30.06.2022 у встановлений строк.

Суд першої інстанції правильно вказав на те, що при прийнятті рішення кредитного комітету №56 від 30.06.2022 позивач був присутній, отже про прийняте рішення та про строки його виконання йому було відомо, тому несвоєчасне повідомлення секретарем кредитного комітету про закінчення строку виконання рішення не є поважною причиною його невиконання, оскільки такий строк не пов`язаний з відповідним повідомленням секретаря, а безпосередньо встановлений у рішенні та доведений до відома позивача.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази, що позивачем вживалися дії, передбачені п. 8.4. положення, а саме що було ініційовано розгляд питання перенесення встановлених термінів/продовження строків та здійснення комплексної оцінки можливих ризиків для банку у разі невиконання рішень/доручень у встановлені кредитним комітетом терміни/строки, та що надавались обґрунтовані пояснення щодо причин перенесення встановлених термінів/продовження строків.

При прийнятті рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності роботодавцем враховані вимоги ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Встановивши, ОСОБА_1 , як відповідальна особа за виконання рішення кредитного комітету №56 від 30.06.2022, у встановлений строк до 15.07.2022, рішення не виконав, отже його бездіяльність спричинила невиконання покладених на його трудових обов`язків, доказів того, що у невиконанні рішення кредитного комітету його вина відсутня, не надав, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани проведено відповідачем відповідно до вимог статті 147 КЗпП України.

Зазначені обставини, що встановлені судом першої інстанції є правильними та сторонами не оскаржуються.

Частиною 1 ст.148 КЗпП України визначено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення».

Разом з тим за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

В акті за результатами службового розслідування від 27 лютого 2023 року вказано, що з отриманих матеріалів від Департаменту секретаріату встановлено, що відповідно до Положення про Кредитний комітет ( п.6.19, п.6.20, п. 7.3 здійснювалось інформування відповідальних осіб про закінчення строку виконання рішення Кредитного комітету від 30.06.2022, зокрема, в рамках щоквартального звіту про стан виконання доручень ( 25.10.2022-02.11.2022) та , у відповідності до пояснень секретаря Кредитного комітету ОСОБА_3 , засобами месенджеру «Телеграм» 19.07. 2022 проінформовано ОСОБА_4 щодо закінчення терміні виконання Кредитного комітету ( протокол №56).

Отже, відповідальні особи Кредитного комітету після 16.07.2022 виявили правопорушення вчинення ОСОБА_1 , щодо невиконання ним рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 до 15.07.2022 року включно.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 ОСОБА_1 до 15.07.2022 року включно не було виконане. Разом з тим, а ні голова Кредитного комітету, який несе персональну відповідальність за дотримання всіх встановлених у банку правил та процедур при здійсненні кредитним комітетом своєї діяльності (п. 7.1. положення), а ні секретар Кредитного комітету після 16.07.2022 не складали акти, доповідні про те, що ОСОБА_1 не виконав рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 до 15.07.2022 року включно.

Рішенням кредитного комітету від 25.10.2022-02.11.2022 заочного голосування (опитування) кредитного комітету АТ «Укрексімбанк», оформленим протоколом №102 від 25.10.2022-02.11.2022, встановлено нові строки виконання доручення на підставі рішення від 30.06.2022 (протокол №56), у строк до 15.11.2022 року. Як зазначено в п.2 витягу з протоколу №102 заочного голосування (опитування) кредитного комітету АТ «Укрексімбанк», нові строки встановлюються у зв`язку із необхідністю додаткового часу для реалізації доручень.

Відтак, встановлення нових строків виконання рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 не були пов`язані з його невиконанням ОСОБА_1 . Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в період з 16.07.2022 по 15.11.2022 ( дата виконання рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022) відповідач не ініціював проведення перевірок, щодо не виконання ОСОБА_1 рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022, в цей період також не були складені акти, доповідні.

Розпорядження АТ «Укрексімбанк» №4-Р «Про проведення службового розслідування було прийнято 12.01.2023, після виконання ОСОБА_1 рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 року та на підставі за ознаками можливого нанесення шкоди банку або його репутації під час співпраці з бізнес-групою Віндкрафт» протягом 2022 року ( клієнт АТ «Укрексімбанк» з метою встановлення можливих фактів невиконання або неналежного виконання вимог чинного законодавства України, а не на підставі доповідних відповідальних працівників банку.

Тому суд першої інстанції правильно вважав, що вчинене позивачем порушення не є триваючим правопорушенням, оскільки у рішенні кредитного комітету банку від 30.06.2022, оформлене протокол №56, встановлений конкретний строк його виконання - до 15.07.2022 (включно), отже, у зв`язку з тим, що станом на 16.07.2022 рішення позивачем виконане не було, з цього часу існували підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, тому саме із зазначеної дати слід обчислювати шестимісячний термін для застосування дисциплінарного стягнення з урахування того, що відповідач не ініціював проведення перевірок, щодо не виконання ОСОБА_1 рішення кредитного комітету банку №56 від 30.06.2022 у період з 16.-7.по 15.11.202 року..

Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Подібний за змістом висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 20.06.2018 у справі №516/268/15-ц та від 11.09.2020 у справі №638/14690/18-ц.

Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що шестимісячний термін для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності необхідно обчислювати з 16.07.2022 - дати, станом на яку рішення кредитного комітету від 30.06.2022 мало бути виконане, тобто не пізніше 16.01.2023, тому накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 10.03.2023 здійснене поза строками, визначеними ч. 2 ст. 148 КЗпП України.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно вважав, що АТ «Укрексімбанк» пропустив шестимісячний строк притягнення до відповідальності ОСОБА_1 , що є підставою для скасування наказу №3-д від 10.03.2023 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильні висновки із встановлених обставин, а також правильно застосував чинні норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав відповідь на всі аргументи і доводи учасників справи, які мають важливе юридичне значення для правильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, вчинене ОСОБА_1 правопорушення є триваючим, спростовуються матеріалами справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо додаткового рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Встановлено, що додатковим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року стягнуто з АТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 29 600,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом адвокатського об`єднання «Цулаія Горбатенко та Партнери» на підставі договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 11 липня 2023 року.

Згідно п. 4.1 договору про надання (професійної) правничої допомоги від 11.07.2023 сторони погодили, що за надання правової допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції клієнт сплачує гонорар в розмірі 29 600,00 грн.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги ОСОБА_1 за вищевказаним договором надано ордер серії АВ №109092, відповідно до якого правова допомога ОСОБА_1 надавалася адвокатом Куликом О.І., копії платіжних інструкцій від 15.07.2023, за якими ОСОБА_1 перерахував на рахунок АО «Цулаія, Горбатенко та Партнери» кошти за надання правничої допомоги на загальну суму 29 600, 00 грн.

Колегія суддів погоджується з тим, що загальний розмір витрат на правову допомогу ОСОБА_1 в сумі 29 600, 00 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 також дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Колегія суддів зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.

Встановлено, що в суді першої інстанції було проведено 3 судових засідань, а саме:

- 01.11.2023 з 14 год 00 хв до 15 год 07 хв (тривалістю 1 год 07 хв), представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 брав участь в режимі відеоконференції (власними засобами);

-13.02.2024 з 14 год 09 хв до 14 год 53 хв (тривалістю 44 хв), представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 брав участь в режимі відеоконференції (власними засобами);

- 16.04.2024 з 14 год 09 хв до 17год 14 хв (тривалістю 3 год 5 хв), представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 брав участь в режимі відеоконференції (власними засобами).

Крім того, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 14.09.2023 у даній справі підготував відповідь на відзив та 09.10.2023 підготував письмові пояснення.

Відтак, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 29 600,00 грн у даному випадку є завищеними, оскільки не є співмірними із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягу наданих ним послуг, а тому їх розмір має бути зменшений з 29 600,00 грн до 15 000, 00 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з викладеним, додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року підлягає зміні в частині стягнення з АТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

04 червня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення з АТ «Укрексімбанку» на користь ОСОБА_1 32800,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В матеріалах справи міститься договір про надання правничої допомоги №02/242 від 11.07.2023, який укладений між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Цулаія Горбатенко та Партнери».

Також до заяви надано додаткову угоду №1 від 28.05.2024 до договору про надання правової допомоги №02/242 від 11.07.2023, ордер серії АВ № 1134855 від 29.05.2024 відповідно до якого правова допомогу ОСОБА_1 надавалася адвокатом Куликом О.І., свідоцтво серії ВН №000825 від 14.09.2021 видане ОСОБА_2 про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок на оплату №34 від 03.06.2024, яким підтверджено оплату юридичних послуг ОСОБА_1 на суму 32 800 грн.

Пунктом 1 додаткової угоди внесені зміни до п.4.1 договору про надання правничої допомоги №02/242 від 11.07.2023 та визначено, що розмір гонорару за забезпечення участі в Житомирському апеляційному суді та підготовку відповідних процесуальних документів по справі визначений за спільною домовленістю АО «ЦГП» та клієнтом та становить 32 800 грн.

Встановлено, що за результатами розгляду справи судом апеляційної інстанції апеляційна скарга АТ «Укрексімбанку» на рішення Богунського районного суду м. Житомира від16.04. 2024 залишена без задоволення, а апеляційна скарга на додаткове рішення від 20.05.2024 задоволена частково. При цьому ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу, що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.

Представник АТ «Укрексімбанку» просила відмовити в задоволенні заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, колегія суддів вважає, що зазначені стороною позивача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 32 800 грн є завищеними. Оскільки адвокат Кулик О.І. брав участь в розгляді даної справи в суді першої інстанції, достеменно знайомий з матеріалами справи, тому об`єктивно наявні підстави для зменшення розміру відшкодування з 32 800,00 грн до 10 000 ,00 грн.

В зв`язку з викладеним з АТ «Укрексімбанку» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на (професійну) правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000, 00 грн.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись статтями 259, 268, 362, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги представника акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» - Ільїнової Інни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Додаткове рішення Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2024 року змінити, зменшити розмір витрат на правничу допомогу стягнутих з акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 з 29 600, 00 грн до 15 000, 00 грн.

Стягнути з акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий

Судді