Справа № 450/2086/24 Провадження № 2/450/1367/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" жовтня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про предмет спору з врахуванням уточнень: стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 205 851,26 грн., витрати на транспортування автомобіля для проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 200,00 грн. та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 000,00 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 2 150,51 грн. та понесені витрат на правову допомогу у розмірі 5500,00 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу MERCEDES- BENZ 250, номерний знак НОМЕР_1 . 25.07.2023 року о 21.00 год., керуючи вказаним транспортним засобом, син позивача, ОСОБА_3 , зіткнувся в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області по вул. Стрийській, 30 із транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_2 . Як встановлено Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №456/4104/23 від 06.09.2023 року, ОСОБА_2 керуючи своїм автомобілем на нерегульованому перехресті, здійснюючи поворот ліворуч, не пропустив транспортний засіб, який перебував під керуванням мого сина, який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого належний мені транспортний засіб отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками. Вказаною постановою суду, яка набрала законної сили 22.09.2023 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф у розмірі 850,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у страховій компанії ПАТ УСК Княжа Вієнна Іншуренс Груп, згідно з договором Е.Р-210855240, чинним до 02.09.2023 року. ПАТ УСК Княжа Вієнна Іншуренс Груп, остання відшкодувала мені страхову суму в розмірі 156800,00 грн. Вказана сума є максимальною, яку страхова компанія могла відшкодувати позивачу за пошкодження її транспортного засобу, за вирахуванням франшизи - 3200,00 грн. Відповідно до висновку експерта №99 від 09.04.2024 року вартість відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) транспортного засобу MERCEDES- BENZ 250, номерний знак НОМЕР_3 , становить 1 032 442,27 грн., а вартість завданого позивачу матеріального збитку, внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, становить 362651,26 грн. Таким чином, оскільки вина Відповідача щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена та доведена Постановою Стрийського міськрайонного суду, а виплаченого страхового відшкодування не достатньо для повного покриття витрат на здійснення відновлювального ремонту, вважаю, що саме з Відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі (362 651,26 грн. - 156 800,00 грн.) 205 851,26 грн. Окрім цього, зважаючи на те, що транспортний засіб позивача був пошкоджений і не міг рухатися самостійно, осатння була змушена витрачати кошти на послуги евакуатора для його доставки з місця зберігання до місця проведення автотоварознавчої експертизи (м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 - СТО Мерседес Сервіс Львів) і у зворотньому напрямку. За вказані послуги позивач сплатила ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 3 200,00 грн. За надання послуг з проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого транспортного засобу позивач оплатила ТОВ фірма Експертиза 6000,00 грн. 12.04.2024 року представник позивача надсилав Відповідачу претензію з метою вирішити спір у позасудовому порядку, однак станом на день подачі позову Відповідач на претензію не відповів, а на телефонні дзвінки не реагує. На підставі наведено просить суд задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити.

Позиція відповідача: Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

13.05.2024 ухвала про відкриття провадження; 17.07.2024 заява позивача; 29.07.2024 відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру; 03.09.2024 ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 06.04.2024, ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу MERCEDES- BENZ 250, номерний знак НОМЕР_1 , який належить мені на праві власності з 21.06.2022.

Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №456/4104/23 від 06.09.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та притягнуто до адміністративної відповідальності. У постанові встановлено, що ОСОБА_2 25.07.2023 о 21 год. 00 хв. в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області на вул. Стрийська, 30, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», н.з. НОМЕР_2 , на регульованому перехресті, здійснюючи поворот ліворуч, не пропустив автомобіль «Mercedes Benz», н.з. НОМЕР_1 , який рухався в зустрічному напрямку, в результаті чого відбулося зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у страховій компанії ПАТ УСК Княжа Вієнна Іншуренс Груп, згідно з договором ЕР-210855240, чинним до 02.09.2023 року.

Згідно довідки AT ПриватБанк про рух коштів від 10.10.2023 №T438ABE609EA3RGT страхова компанія винуватця ДТП - ПАТ УСК Княжа Вієнна Іншуренс Груп, відшкодувала ОСОБА_1 страхову суму в розмірі 156800,00 грн.

Відповідно до висновку експерта судової авто товарознавчої експертизи №99 від 09.04.2024 року вартість відновлювального ремонту (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) транспортного засобу MERCEDES- BENZ 250, номерний знак НОМЕР_3 , становить 1 032 442,27 грн., а вартість завданого мені матеріального збитку, внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, становить 362 651,26 грн.

Згідно квитанцій AT Універсал Банк від 21.08.2023 та від 23.08.2023 позивач сплатила ФОП ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 3 200,00 грн. за послуги евакуатора для доставки транспортного засобу з місця зберігання до місця проведення автотоварознавчої експертизи (м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 8 - СТО Мерседес Сервіс Львів) і у зворотньому напрямку.

За надання послуг з проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого транспортного засобу MERCEDES- BENZ 250, номерний знак НОМЕР_1 позивач оплатила ТОВ фірма Експертиза 6000,00 грн., що підтверджується квитанцією AT Універсал Банк від 21.08.2023 року.

Згідно ч. 1-2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до ч. 1-2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно - правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки ч.1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Відповідно до абз.3 п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно із ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до абз. 2 ст. 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана; з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, за пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином судом встановлено, що з Відповідача слід стягнути різницю між фактичним розміром завданої шкоди та сумою виплаченого страхового відшкодування у розмірі (362 651,26 грн. - 156 800,00 грн.) 205 851,26 грн., а також витрати на транспортування автомобіля для проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 200,00 грн. та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 000,00 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5500 грн., суд приходить до наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Таким чином, опис наданих послуг та наявні в матеріалах справи докази на підтвердження їх сплати не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги від 17.08.2023, акт приймання-передачі наданих послуг від 24.04.2024, квитанцію № В40Н-1КС6-93РА-М6КВ ВІД 21.08.2023.

За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5500,00 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , матеріальну шкоду у розмірі 205851,26 (двісті п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривня 26 копійок) грн., витрати на транспортування автомобіля для проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3 200,00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 копійок) та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , судовий збір у розмірі 2150,51 (дві тисячі сто п`ятдесят 51 коп.) грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5500,00 (п`ять тисяч п`ятсот 00 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

СуддяД. А. Кукса