Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді Логойди І.В., за участі секретаря судового засідання Янцо М.В., представників позивача адвоката Сочки В.І., ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Радь І.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №308/16393/23 за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Сочка Віталій Іванович, до ОСОБА_3 про оренду земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Сочка Віталій Іванович, звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить зобов`язати ОСОБА_3 як власника земельної ділянки з кадастровим номером :10:014:0041, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, територія Тийглашської сільської ради, за межами населеного пункту, надати ОСОБА_2 реквізити банківського рахунку для сплати орендної плати за Договором оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. та зареєстрований у реєстрі договорів оренди у відділі земельних ресурсів Ужгородського району за № 97; визнати за ОСОБА_2 право володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою кадастровий номер :10:014:0041, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, територія Тийглашської сільської ради, за межами населеного пункту за Договором оренди земельної ділянки від 20 січня 2003 року, укладеним між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар), який посвідчений приватним нотаріусом Житко 0.І. та зареєстрований у реєстрі договорів оренди у відділі земельних ресурсів Ужгородського району за № 97 станом на момент пред`явлення позову; визнати таким, що діє, Договір оренди земельної ділянки від 20 січня 2003 року, укладений між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ОСОБА_2 (Орендар), який посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. та зареєстрований у реєстрі договорів оренди у відділі земельних ресурсів Ужгородського району за № 97.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 січня 2003 року між ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки, який посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І., та зареєстрований у реєстрі за № 97. Також Договір зареєстровано в книзі реєстрації договорів оренди у відділі земельних ресурсів Ужгородського району за № 4 від 03.02.2003. Договір оренди укладений строком на 49 років. Станом на момент подання позовної заяви до суду зазначений договір є діючим. Земельна ділянка площею 6,22 га сільськогосподарських угідь знаходиться на території Сюртівської сільської ради Ужгородського району. Відповідно до договору оренди, вищевказана земельна ділянка належить орендодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЗК № 030181, виданого Ужгородською райдержадміністрацією 19.11.2002 року на підставі розпорядження голови Ужгородської райдержадміністрації № 277 від 08.08.2002 року і зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за №899. Орендна плата за цим договором становить 385,00 гривень за рік. 01.02.2023 року позивачем було виявлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно на вказану земельну ділянку зареєстровано право власності відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки серія та номер 113, виданого 24.01.2023 року приватним нотаріусом Деяк К.К. Земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :10:014:0041. Право власності зареєстровано за ОСОБА_5 (син відповідача). 27.06.2023 року позивачем було виявлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо цієї земельної ділянки укладено договір дарування земельної ділянки серія та номер 524, виданий 01.04.2023 року приватним нотаріусом Деяк К.К, право власності зареєстровано за ОСОБА_3 (батько попереднього власника, відповідач). 27.07.2023 року ОСОБА_2 надіслав засобами поштового зв`язку ОСОБА_3 цінний лист із описом, яким передбачено, що позивач є орендарем вищевказаної земельної ділянки згідно договору оренди та попросив відповідача, щоб той надав йому офіційні реквізити для сплати орендної плати (заходи досудового врегулювання спору). 03.08.2023 року відповідач особисто отримав лист, надісланий позивачем (відомості з трекінг AT «Укрпошта» за №270). Станом на момент пред`явлення цього позову до суду позивач так і не отримав від відповідача відповіді на лист з реквізитами банківського рахунку, що в майбутньому може спричинити порушення позивачем своїх зобов`язань за договором оренди земельної ділянки через прострочення сплати орендної плати. Позивач протягом тривалого часу добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди земельної ділянки, сплачував належним чином орендну плату. Станом на кінець 2022 року у орендаря є переплата за Договором у розмірі - 13 743,00 грн. Відповідно до Договору оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року при переході права власності па орендовану земельну ділянку від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає свою чинність для нового власника і не може бути підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. На момент укладення та державної реєстрації договору купівлі-продажу від 13.12.2022 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був чинним договір оренди, укладений позивачем у 2003 році щодо тієї самої земельної ділянки, строк дії якого не закінчився. Позивач користується орендованою земельною ділянкою до теперішнього часу та виконує всі обов`язки, передбачені договором оренди земельної ділянки. Договір оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року між позивачем та попереднім орендодавцем був посвідчений приватним нотаріусом Жнтко О.І. та зареєстрований у реєстрі за № 97. В межах судового розгляду в інших провадженнях Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, а саме в справах №308/11976/23, №308/11977/23 та №308/11274/23 ОСОБА_3 (відповідач) у відзиві на позовну заяву заперечує дійсність договору оренди земельної ділянки та право оренди, яке належить ОСОБА_2 на підставі цього договору. Насамперед такі заперечення є безпідставними, оскільки позивач протягом тривалого часу добросовісно, належним чином та в повному обсязі виконує зобов`язання за договором оренди земельної ділянки від 20 січня 2003 року, а попередні орендодавці за цим договором не заперечували його дійсність та не давали жодних підстав стверджувати, що укладення цього договору не відповідає їх внутрішній волі та вільному волевиявленню. Заперечення відповідачем дійсності Договору оренди земельної ділянки від 20 січня 2003 року, не визнання ОСОБА_2 орендарем за цим Договором та свідоме ігнорування звернень позивача створюють перешкоди та реальні загрози, які в подальшому призведуть до невиконання позивачем своїх зобов`язань за договором та втілення неправомірного наміру відповідача розірвати цей договір. Позивач переконаний, що така поведінка відповідача свідчить про зловживання правом, а право користування земельною ділянкою, яке належить ОСОБА_2 на умовах оренди потребує додаткового судового захисту. У зв`язку з цим, для продовження належного виконання зобов`язань за договором оренди земельної ділянки від 20 січня 2003 року позивач змушений звернутись до суду з вимогою про отримання банківських реквізитів, про визнання за ОСОБА_2 права володіння та користування земельною ділянкою на умовах оренди за Договором та визнання Договору таким, що діє.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2023 позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач не надав відзив на позов.

Представник позивача надав додаткові пояснення по справі, згідно з якими на виконання ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду землі» Кабінетом Міністрів України Постановою від 25.12.1998 року за № 2073 затверджено Порядок державної реєстрації договорів оренди землі. Згідно з п. 13 Порядку № 2073 після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком. Відповідно до п. 14 Порядку № 2073 датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації. Один зареєстрований примірник договору оренди зберігається у реєстраційній справі, яка передається до архіву державного органу земельних ресурсів, другий передається орендарю, а третій - орендодавцю. Про результати державної реєстрації договору оренди відповідний державний орган земельних ресурсів повідомляє заявника (п.п. 17, 18 Порядку № 2073). Отже, державна реєстрація договорів оренди землі, відповідно до законодавства, яке діяло на момент укладення позивачем договору оренди земельної ділянки, здійснювалась шляхом відповідного запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі. З відповіді ГУ ДГК у Закарпатській області від 16.06.2023 року за № С-90/0-183/6-23 слідує, що укладений 20.01.2023 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки 03.02.2023 року зареєстровано у Книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі за реєстраційним номером 4. ОСОБА_2 як орендар земельної ділянки звернувся до уповноваженого на те органу Відділу земельних ресурсів Ужгородського району у відповідності до п.п 4, 5 Порядку № 2073 з визначеним пакетом документів та у подальшому відповідно до п. 18 Порядку № 2073 отримав від вказаного органу земельних ресурсів примірник договору оренди з відміткою про його державну реєстрацію у Книзі №4 записів державної реєстрації договорів оренди землі. Отже, ОСОБА_2 вчинив всі визначені законодавством, необхідні і залежні від нього дії, спрямовані на державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки. За наявності відповідного рішення органу публічної влади щодо передання у користування земельної ділянки особі в останньої виникають правомірні очікування мирно володіти майном (право користування). При цьому такі правомірні очікування є об`єктом правового захисту згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Представник відповідача надав додаткові пояснення по справі, згідно з якими ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на моменту укладення договору) передбачала, що орендарями земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можуть бути фізичні особи, які мають необхідну кваліфікацію, або досвід роботи в сільському господарстві. Звертаємо увагу, що порушення вимог ст. 6 Закону України «Про оренду землі» на той момент було підставою для відмови у державній реєстрації договору, а також для визнання договору недійсним.; відсутня вказівка на контур земельної ділянки. Порушення ч. 2 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» дає підстави для застосування ч. 3 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», де зазначено, що відсутність у договорі оренди однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 цього Закону є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України. Розмір орендної плати визначений без урахування її індексації. Стосовно прав та обов`язків сторін, то в договорі відсутня вказівка на право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, а також дотримання збереження родючості ґрунтів. Порушення в даному випадку є очевидне та кричуще, адже ст. 22 Закону України «Про оренду землі» чітко передбачає, що використання земельної ділянки здійснюється виключно за цільовим призначенням. Додатково слід зазначити, що в договорі зазначено про складання його в двох примірниках. Таке положення договору суперечить порядку, затвердженому постановою КМУ від 25.12.1998р. за № 2073, оскільки згідно положень останнього, договір виготовляється у 3 примірниках, по одному для сторін договору, а третій для подання до органу земельних ресурсів, який забезпечує розгляд та надання висновку про можливість реєстрації. Постановою КМУ від 25.12.1998р. за № 2073 передбачено, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки (пункт 3). Положеннями 11 та 12 постанови КМУ від 25.12.1998р. за № 2073 передбачається, що державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

У залученні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 судом відмовлено на підставі ст. 53 ЦПК України.

Представник позивача подав додаткові пояснення щодо органу, уповноваженого здійснювати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки. Повноваження центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин визначені ст. 15 Земельного кодексу України (в редакції від 01.01.2002 року, чинній на момент державної реєстрації спірного договору оренди), відповідно до п. г ч. 1 якої до повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин належить ведення державного земельного кадастру, в тому числі державної реєстрації земельних ділянок. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЗК України (в ред. від 01.01.2002 року) державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. Згідно з ч. 2 ст. 202 ЗК України (в ред. від 01.01.2002 року) державний реєстр земель складається з двох частин: а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку. Повноваження органів земельних ресурсів щодо проведення державної реєстрації договорів оренди землі також визначені пп. 11 п. 4 Положення про Державний комітет України по земельних ресурсах, затвердженим Указом Президента України № 970/2000 від 14.08.2000 року, за яким Держкомзем України відповідно до покладених на нього завдань, здійснює в межах державного земельного кадастру реєстрацію землеволодінь, землекористувань, об`єктів нерухомого майна, розташованих на земельних ділянках, договорів оренди земельних ділянок та забезпечує ведення відповідних реєстрів. Відповідно до п. 2.6 Тимчасових методичних вказівок по веденню державного земельного кадастру, затверджених Наказом Держкомзему України № 83 від 03.09.1999 року, земельні ділянки, надані у власність або користування, в тому числі в оренду громадянам і юридичним особам, та документи, що посвідчують право власності та користування землею, підлягають реєстрації в Державному реєстрі земель, що є підтвердженням факту виникнення нової земельної ділянки як об`єкта права власності або права користування. Ведення Державного реєстру земель покладається на експерта з реєстрації землі районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів. Таким чином, органи Державного комітету України по земельних ресурсів у межах виконання повноважень з ведення державного земельного кадастру та державної реєстрації земель здійснювали державну реєстрацію договорів оренди землі. ЗК України (в ред. від 01.01.2002 року) передбачав окремі повноваження сільських рад у сфері земельних відносин виключно щодо земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів та не наділяв сільські ради повноваженнями здійснювати державну реєстрацію договорів оренди земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів. Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений Постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.1998 року № 2073, застосовувався у тій частині, яка не суперечила ЗК України як нормативно-правовому акту вищого рівня. Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :10:014:0041 розташована за межами населеного пункту (відповіді ГУ ДКГ у Закарпатській області від 22.02.2023 року № 29-7-0.31-567/2-23 та від 23.02.2023 року № 29-7-0.31- 622/2-23), єдиним органом, уповноваженим на здійснення державної реєстрації договору оренди щодо даної земельної ділянки був Відділ земельних ресурсів Ужгородського району. Отже, державна реєстрація договору оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року зареєстрованого у реєстрі за № 97, була здійснена Відділом земельних ресурсів Ужгородського району у межах та на підставі наданих йому повноважень.

Представник відповідача через систему «Електронний суд» подав висновок експерта у галузі права від 22.10.2024, згідно з яким 03.02.2003 року здійснення державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки, розташованих за межами населеного пункту з кадастровими номерами :10:014:0039, :10:014:0040 та :10:014:0041, відносилось до повноважень органів земельних ресурсів, а саме: відділу земельних ресурсів Ужгородського району.

Представник відповідача подав заперечення на висновок експерта у галузі права ОСОБА_7 від 22.10.2024, згідно з якими просить не приймати до розгляду даний висновок експерта у галузі права, оскільки при цьому не дотримано вимоги ст. 73 ЦПК України, строку подання такого, відсутності правових підстав для проведення та складання ОСОБА_7 даного висновку експерта через невідповідність його вимогам Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу», відсутністю у закладу права на надання науково-правовх експертних досліджень, відсутня підстава для надання висновку через не врегулювання спірних правовідносин.

Розгляд справ відкладався 16.11.2023, 11.12.2023, 15.01.2024, 01.02.2024, 21.02.2024, 04.03.2024, 25.03.2024, 24.04.2024, 24.05.2024, 23.07.2024, 22.08.2024, 25.09.2024, 21.10.2024, 25.10.2024 за заявами представників сторін, у зв`язку із зайнятістю у іншому судовому процесі, перебування судді у відпустці.

Представники позивача у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги на підставі поданих до суду доказів, вважаючи, що при реєстрації договору оренди було дотримано вимоги законодавства, оскільки земельна ділянка перебувала за межами сільської ради, нормами Земельного кодексу України передбачено порядок державної реєстрації, що був дотриманий у даному випадку.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що договір оренди належним чином не зареєстрований у відповідності до чинного на той час законодавства, а отже, не укладений, доказів виконання такого суд не надано, на підтвердження своєї позиції до матеріалів справи долучив документи з інших справ суду відзив на позовну заяву у справах №308/11997/23, №308/11274/23, 308/16384/23, письмові заперечення.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) укладався договір оренди земельної ділянки від 20.03.2003 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І., зареєстрований в реєстрі за №97. Згідно з даним договором оренди орендодавець надає, а орендар приймає в оренду терміном на 49 років земельну ділянку площею 6.22 га сільськогосподарських угідь, яка знаходиться на території Сюртіської сільської ради, Ужгородського району. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) в установленому законом порядку. Земельна ділянка передається в оренду по акту прийому-передачі, який оформляється в строк не пізніше семи днів з моменту набуття чинності цього договору. Ця земельна ділянка надається в оренду орендарю для сільськогосподарського використання. Зміна цільового призначення земельної ділянки здійснюється за проектом відведення, в порядку, визначеному Земельним Кодексом України. Цей проект є невід`ємною частиною договору оренди. Вищевказана земельна ділянка належить орендодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 030181, виданого Ужгородською райдержадміністрацією 19.11.2002 року на підставі розпорядження Голови Ужгородської райдержадміністрації № 277 від 08.8.2002 року і зареєстрованого в Книзі записів Державних актів за № 899. Договір укладається терміном на 49 років з моменту нотаріального посвідчення цього договору. При переході права власності на орендовану земельну ділянку від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає свою чинність для нового власника і не може бути підставою для зміни умов або розірвання договору оренди. Орендна плата за цим договором встановлюється у грошовій формі та становитиме 385-00 грн. за рік і виплачується орендодавцю в строк до 31 грудня поточного року. Орендна плата справляється також і у випадках, якщо орендар з поважних причин тимчасово не використовує земельну ділянку за умовами договору. Умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядати за згодою сторін щорічно у разі збільшення розміру земельного податку, внаслідок інфляційних процесів, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документально. Зміна умов договору можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку. Договір оренди припиняється у випадку: закінчення терміну, на який було укладено договір, розірвання договору оренди згідно зі ст. 28 Закону України Про оренду землі; одержання орендарем земельної ділянки у власність; примусового викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку, встановленому законами України; смерті громадянина-орендаря, або засудження його до позбавлення волі. Договір оренди може бути розірвано: за взаємною згодою сторін, на вимогу однієї із сторін - за рішенням суду у разі невиконання сторонами їх обов`язків, передбачених цим договором, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законодавчими актами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов договору або його розірвання. Ризик випадкового знищення чи пошкодження об"єкту оренди або його частини несе орендар.

Даний договір оренди зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 03.02.2003, що підтверджується доданим витягом, адреса земельної ділянки с. Сюрте, орендар ОСОБА_2 , орендодавець ОСОБА_4 , строк 49 років, дата реєстрації 49 років, реєстраційний номер 4.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 16.05.2023 №С-90/0-183/6-23 за інформацією відділу № 1 управління надання адміністративних послуг Головного управління, відповідно до відомостей книги № 4 записів державної реєстрації договорів оренди землі, за реєстраційним номером № 4 від 03.02.2003 р. зареєстровано договір оренди землі укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на земельні ділянки площею 5,82 га та 0,40 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Сюртівської сільської ради терміном на 49 років (реєстраційний номер нотаріального договору № 97).

До матеріалів справи також додано акт прийому-передачі земельних ділянок від 25.01.2003, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Згідно з актом перенесення в натуру меж земельних ділянок наданих в оренду громадянину ОСОБА_2 для товарного сільськогосподарського виробництва на території Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, на підставі договору оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року ВАС № 507929 спеціалістом - ТОВ Землемір ОСОБА_8 в присутності орендаря ОСОБА_2 , начальника відділу земельних ресурсів Ужгородського району Попович М. В., орендодавця ОСОБА_4 перенесені в натуру межі земельних ділянок наданих в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сюртівської сільської ради Ужгородського району. Передані земельні ділянки в оренду ОСОБА_2 можуть бути використані тільки по прямому призначенню згідно договору оренди. При перенесенні в натуру меж земельних ділянок з боку представників ніяких заперечень не заявлено. Межі земельних ділянок закріплені в натурі довгостроковими межовими знаками, та показані представникам в натурі. Розміри та місце розташування земельних ділянок показані на схемі перенесення меж земельних ділянок в натуру, яка прикладається до акту.

Також додано протокол встановлення в натурі зовнішніх меж землекористування земельних ділянок, наданих в оренду гр. ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Сюртівської сільської ради, та акт передачі межових знаків на зберігання.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 321636928) земельна ділянка за кадастровим номером :10:014:0041 площею 5,82 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.04.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки правління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області на підставі договору купівлі-продажу №113 від 24.01.2023 на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 337175614, 327879381) земельна ділянка за кадастровим номером :10:014:0041 площею 5,82 га, дата державної реєстрації земельної ділянки 25.04.2016, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки правління Держгеокадастру в Ужгородському районі Закарпатської області на підставі договору купівлі-продажу №524 від 01.04.2023 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 .

До матеріалів справи додано також договір дарування земельної ділянки від 01.04.2023 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 земельної ділянки загальною площею 5,82 га, кадастровий номер ділянки :10:014:0041 на території Тийгласької сільської ради, контур № НОМЕР_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., зареєстровано в реєстрі за №524, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 24.01.2023 між ОСОБА_9 та ОСОБА_5 загальною площею 5,82 га, кадастровий номер ділянки :10:014:0041 на території Тийгласької сільської ради, контур №553, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Деяк К.К., зареєстровано в реєстрі за №113.

Позивач звернувся 27.07.2023 письмово до нового власника ОСОБА_3 з повідомленням про наявність орендних правовідносин згідно договору оренди від 20.01.2003 та надання офіційних реквізитів для сплати орендної плати.

Згідно з наданими суду копіями відзиву у справах Ужгородського міськрайонного суду №308/11976/23, №308/11997/23, №308/11274/23 відповідач не визнає наявність орендних відносин за договором оренди від 20.01.2003, оскільки договір не відповідає вимогам чинного на той час законодавства, оскільки відсутній контур земельної ділянки, відсутнє положення про індексацію орендної плати, договір не зареєстрований належним чином, відсутня відмітка відповідної ради про його реєстрацію, відсутні докази виконуваності договору.

Згідно з відповіддю Сюртівської сільської ради Ужгородського району від 04.09.2023 №1027/02-23 договори оренди земельних ділянок, описаних у запиті, головою Тийгляської/Сюртівської сільської ради або уповноваженими ними посадовими особами шляхом проставлення гербової печатки та підпису не засвідчувалися, книги записів державної реєстрації договорів оренди землі зберігаються у відділі №1 Ужгородського управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в яких зазначені відомості про зареєстровані договори.

Згідно з відповіддю Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 23.08.2023 №29-7-0.5-3433/2-28 повідомлено про порядок реєстрації договорів оренди згідно з чинним законодавством.

Згідно з договором оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. за №97, суд звертає увагу на відсутність на вказаному договорі напису про його реєстрацію, тобто відсутнє проставлення підпису службової особи та печатки Сюртівської сільської ради. Так, на аркуші 3 вказаного договору міститься положення «Договір зареєстровано в Сюртівській сільській раді №_______ «___»_______2003 року», яке передбачене для проставлення відповідного номеру, підпису та печатки органу місцевого самоврядування про реєстрацію такого договору. Такий запис залишився не заповненим, відтиску печатки не містить, підписи відсутні.

В той же час, у вказаній вище відповіді Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 16.06.2023 за №С-90/0-183/6-23 зазначено, що управління не має повноважень щодо визначення чинності договорів оренди земельних ділянок.

Всі відносини пов`язані з орендою землі регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативними та підзаконними нормативними актами.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є презумпція свободи договору, який відповідно до частини першої статті 627 ЦК України передбачено, що передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотними умовами договору оренди земельної ділянки згідно із Законом України «Про оренду землі» (у редакції станом на день виникнення орендних правовідносин) є: 1) об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір, індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове призначення, умови використання і збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 6) існуючі обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона (орендодавець чи орендар), яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; 8) відповідальність сторін.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оренду землі», у редакції чинній на час укладення спірних договорів оренди, договір оренди земельної ділянки набирає чинність з моменту досягнення сторонами всіх істотних умов, підписання сторонами та державної реєстрації такого договору, яка проводиться в порядку встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі».

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі», яка є спеціальною нормою у врегулюванні відносин з оренди землі, визначено, що укладений договір оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується печаткою реєструючого органу з підписом уповноваженої на це особи та зазначенням дати реєстрації на всіх примірниках договору. Один зареєстрований примірник договору зберігається в органі, який здійснив його реєстрацію. Порядок та органи, що здійснюють державну реєстрацію, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року №2073 «Про затвердження Порядку державної реєстрації договорів оренди землі» державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки. А отже, чинним на той час законодавством чітко було визначено орган, наділений повноваженнями з державної реєстрації договорів оренди землі.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить реєстрація суб`єктів права власності на землю; реєстрація права користування землею і договорів на оренду землі; видача документів, що посвідчують право власності і право користування землею.

Відповідно, якщо немає факту реєстрації договору оренди органом, який наділений згідно Закону правом на таку реєстрацію, такий договір є неукладеним.

Такої позиції в частині необхідності належної державної реєстрації договору оренди землі підтримується і Верховний Суд України , правова позиція у справі від 13.06.2016 за №6-643ц16 при розгляді аналогічних спорів стосовно правовідносин, що регулювало дане законодавство.

Положеннями 11 та 12 вказаної постанови КМУ від 25.12.1998 за №2073 передбачається, що державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації. Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи.

З урахуванням п. 13 постанови КМУ від 25.12.1998 за №2073, після засвідчення факту державної реєстрації договорів оренди, такий підлягав реєстрації у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка велась державним органом земельних ресурсів за відповідною формою.

Аналогічне зазначено і у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 23.08.2023 року за №29-7-0.5-3433/2-23.

Суд зазначає, що для встановлення наявності порушеного права позивача, питання належності та дійсності його речового права, відповідності встановленому порядку його реєстрації та визнання державою має основоположне та першочергове значення, адже недотримання такого порядку в період укладення договорів оренди земельних ділянок передбачало автоматичне визнання таких неукладеними.

Так, з огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що у зв`язку з відсутністю відмітки на договорі оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. за №97, про його реєстрацію, яка повинна була проводитись за Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР, він не створив для сторін договору юридичних наслідків, а тому позивач позбавлений можливості в обраний ним спосіб захистити своє імовірне право оренди.

Суд також бере до уваги відповідь Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за вихідним номером 1027/02-23 від 04.09.2023 року, яка наявна в матеріалах справи, де вказаним органом місцевого самоврядування підтверджено інформацію, що вказаний вище договір оренди земельної ділянки не засвідчувався печаткою, а відповідно його державна реєстрація не проводилась.

Доказів належного виконання договору оренди земельної ділянки від 20.01.2003 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. за №97 суду не надано.

Заперечення представника позивача про відсутність у сільської ради повноважень на реєстрацію договорів оренди земельних ділянок спростовується поданим договором оренди земельної ділянки від 20.01.2003, предметом якого встановлено, що земельна ділянка знаходиться на території Сюртівської сільської ради, протилежного суду не надано, а також вищенаведеними нормативними актами. Окрім того, у поданому позивачем доказі Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вказано адресу земельної ділянки с. Сюрте. Також статтею 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на момент спірних правовідносин) в сукупності з п. 3 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, який встановлює органи такої реєстрації, не ставлять державну реєстрацію договору оренди землі виконавчим комітетом сільської ради в залежність від місця знаходження земельної ділянки в межах населеного пункту (села) або поза ними, але на території однієї і тієї ж сільради. Посилання представників позивача на норми Земельного кодексу в частині державної реєстрації земельних ділянок не є релевантними до даних відносин в частині державної реєстрації договору оренди землі, які врегульовані спеціальними нормами. Окрім того, згідно з ч. 6 ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом, яким у даному випадку є Закон України «Про оренду землі».

До матеріалів справи додано висновок експерта у галузі права від 22.10.2024, згідно з яким у зв`язку з прогалиною у нормативному врегулюванні, враховуючи аналогію закону, 03.02.2003 року здійснення державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки, розташованих за межами населеного пункту з кадастровими номерами :10:014:0039, :10:014:0040 та :10:014:0041, відносилось до повноважень органів земельних ресурсів, а саме: відділу земельних ресурсів Ужгородського району.

Згідно з вимогами ст. ст. 114-115 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.

Враховуючи наявність нормативного врегулювання даних відносин, суд не приймає даний висновок експерта у галузі права як доказ щодо спірних відносин.

Стосовно інших доводів та аргументів сторін суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

З урахуванням вказаних вище висновків та встановлених обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, зважаючи на те, що аналіз досліджених у справі доказів свідчить, що позивачем не доведено тих обставин, на які посилається як на підставу позову, суд приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові, судовий збір покладається на позивача, тому суд вважає за необхідне покласти витрати, пов`язані із розглядом справи на позивача.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 610, 611, 1046, 1047 ЦК України суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Сочка Віталій Іванович, до ОСОБА_3 про оренду земельної ділянки відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В. Логойда