Справа № 545/2790/24
Провадження № 2/545/1665/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: Цибізової С.А.,

за участю секретаря: Гречко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладений договір позики №2392067, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 4100,00 грн строком до 22.06.2021, з базовою процентною ставкою, фіксована 1,99% від суми позики за кожен день користування позикою. На підставі договору факторингу №13/10-2021, укладеного 13.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до останнього перейшло право грошової вимоги за до позичальників, в тому числі за договором позики №2392067. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором позики №2392067, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 . Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 68 294,93 грн, з яких: 4100,00 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 64 194,93 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Враховуючи принци розумності, співмірності і пропорційності просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №2392067 від 26.05.2021 в розмірі 30 319,00 грн, з яких: 4100,00 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 26 219,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Представник відповідача надав відзив на позов у якому позов не визнав посилаючись на те, що строк дії позики встановлений сторонами на 27 днів, тобто до 22.06.2021 включно. Жодних повідомлень про продовження строку користування позикою не надходило. Враховуючи, що позивачем нараховані відсотки за користування позикою за межами строку дії договору, то вимоги позивача в частині нарахування відсотків за користування позикою, починаючи з 23.06.2021 задоволенню не підлягають. Також посилався на те, що ОСОБА_1 з 25.02.2022 є військовослужбовцем, а тому відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються.

У відповіді на відзив представник позивача посилалася на те, що розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. На момент укладення кредитного договору відповідач не набув статусу військовослужбовця і на нього не розповсюджувались пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідач не повідомляв ні первісних кредиторів, ні позивача про набуття ним статусу військовослужбовця. Посилалася також на те, що відповідачем не було здійснено жодного платежу в рахунок погашення заборгованості.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позовних вимог просила відмовити окрім вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4100,00 грн та відсотками нарахованими у межах строку кредитування.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали страви, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного.

Встановлено, що 26.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та ОСОБА_1 укладений договір позики №2392067, за яким відповідачу наданий кредит в розмірі 4100,00 грн строком до 22.06.2021 на 27 днів. (а.с.8-12)

Відповідно до п.2.6 договору позики №2392067 від 26.05.2021 позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписанні договору.

ТОВ «Маніфою» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору позики, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.05.2024 №2782_26, що представником відповідача не заперечувалось.

Встановлено, що договір позики №2392067 від 26.05.2021 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором j74288.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.

Отже, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №2392067 від 26.05.2021 станом на 13.10.2021 за відповідачем рахується заборгованість за тілом кредиту в сумі 4 100,00 грн; за процентами нарахованими за користування позикою 6 282,43 грн; за процентами нарахованими на прострочену позику 2070,5 грн (а.с.17).

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч.1 ст.527 ЦК України.

Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч.1 ст.530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже у відповідача виникла заборгованість у вказаному розмірі перед кредитором ТОВ «Маніфою».

Встановлено, що 13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу №13/10-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №2392067 від 26.05.2021.

Відповідно до п.п.5.3.5 договору факторингу №13/10-2021 фактор (ТОВ «Вердикт Капітал») має право здійснювати нарахування на заборгованість боржників.

Згідно з витягом реєстру боржників до договору факторингу №13/10-2021 від 13.10.2021 вбачається, що за договором №2392067, боржником якого є ОСОБА_2 заборгованість становить 12 452,93 грн, з яких 4100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 6 282,43 грн заборгованість за процентами за користування позикою; 2070,50 грн заборгованість за процентами на прострочену позику (а.с.25).

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 за ОСОБА_1 рахується заборгованість за договором позики в загальному розмірі 68 294,93 грн, з яких: 4100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 8 352,93 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 55 842,00 грн нараховані відсотки за кредитним договором.

Встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 13.10.2021 по 09.01.2023 по відсотковій ставці 1,99% денних нараховано проценти в сумі 37 041,86 грн; та по відсотковій ставці 1,01% денних в сумі 18 800,14 грн, що в загальному розмірі становить 55 842,00 грн. та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18).

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за договором позики №2392067 від 26.05.2021.

Згідно з реєстром боржників до договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 вбачається, що за договором позики №2392067 від 26.05.2021, боржником якого є ОСОБА_1 заборгованість становить 68 294,93 грн, з яких 4100,00 грн заборгованість за тлом кредиту; 64 194,93 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

При цьому, позивач, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість в розмірі 30 319,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 100,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 26 219,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача процентів в сумі 26 219,00 грн, суд зазначає наступне.

Підпунктом 2.4.4 договору позики №2392067 від 26.05.2021 передбачено розмір процентів за користування позикою, базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Згідно з п.п.3.1.2 договору позики №2392067 від 26.05.2021 у межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п.3 додатку №1 до договору (графік нарахування процентів за користування позикою в межах строку позики, визначеного Договором)

Відповідно до п.п.2.3.4 договору позики №2392067 від 26.05.2021 строк позики до 22 червня 2021 року (27 днів).

Згідно з договором позики № 2392067 від 26.05.2021 строк позики період протягом якого позика передається у власність позичальнику, визначений договором. Початковий строк позики визначається п.2.3.4 договору. Разом з тим, строк позики може бути продовжено шляхом укладення сторонами відповідної додаткової угоди. Строк дії договору період на який укладається договір позики, що починає обчислюватись з дати укладення договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики.

Отже, строк дії договору позики становить до 22.09.2021.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з п.3.10 договору позики №2392067 від 26.05.2021 керуючись ст.1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

Враховуючи даний пункт договору, яким встановлено домовленість сторін нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти, поза строком позики, що згідно п. 2.3.4. договору позики складає 27 днів, але лише впродовж строку дії кредитного договору. Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12, після спливу такого строку нарахування відсотків на підставі ст.1048 ЦК України є безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування позикою, за базовою процентною ставкою - 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою, банк має право нараховувати лише впродовж строку дії кредитного договору, тобто до 22.09.2021.

Отже, проценти за користування позикою в розмірі 6 282,43 грн правомірно нараховані в межах строку дії договору позики тобто станом на 22.09.2021.

Так, з розрахунку станом на 13.10.2021 за договором позики вбачається, що сума відсотків за ставкою 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою на останній день розрахунку яким є 11.08.2021 року становить 6 282,43 грн.

Інших розрахунків з боку сторін щодо нарахування зазначених процентів суду не надано, тому суд оперує даним розрахунком.

Разом із тим, згідно п.2.5 договору позики №2392067 від 26.05.2021 визначено, що розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Згідно з п.п.3.2.1 договору проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п.2.5 договору, за кожен день прострочення.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, з положень кредитного договору вбачається, що домовленість сторін про виплату процентів на прострочену позику, у розмірі 1,01% від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою за своєю правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі ст.625 ЦК України.

З розрахунку заборгованості вбачається, що такі проценти на підставі п. 2.5, 3.2.1. на прострочену позику почали правомірно нараховуватись після прострочення повернення позики, тобто після 22 червня 2021 року.

Враховуючи, що проценти на прострочену позику, за ставкою 1,01% від суми позики розцінюються судом як домовленість про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі ст.625 ЦК України, такі проценти правомірно нараховувались позивачем після закінчення строку дії договору позики, тобто після 22.09.2021, і до повного погашення заборгованості за кредитом.

Проте, встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та з 25.02.2022 перебуває у на військовій службі (а.с.67-71, 72).

Згідно з довідкою від 10.05.2023 №293 ОСОБА_1 в період з 01.03.2022 по 13.09.2022, з 26.09.2022 по 02.10.2022, з 02.11.2022 по 14.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (а.с.73).

Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Таким чином, відповідач з 25.02.2022 має статус військовослужбовця, тому проценти за користування кредитом починаючи з 25.02.2022 не нараховуються.

Згідно з п.18, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року «2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.10.2021 сума процентів на прострочену позику за ставкою 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою за період складає 2070,5 грн.

Окрім того, за період з 13.10.2021 року по 09.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» нарахував проценти на прострочену позику за ставкою 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою у розмірі 18 800,14 грн.

Однак, враховуючи вищенаведені норми законодавства такі проценти підлягають до стягнення за період з 13.10.2021 лише по 24.02.2022.

Отже, проценти на прострочену позику за ставкою 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою за період з 13.10.2021 по 24.02.2022 (134 дні) - 5 548,94 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При ухвалені рішення суд відповідно до положень ст.76 ЦПК України керується розрахунками наданими сторонами та ухвалює рішення на підставі наявних матеріалів справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за договором позики №2392067 від 26.05.2021 в загальному розмірі 18 001,87 грн, з яких: 4100,00 заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 6 282,43 грн. заборгованість за процентами нарахованими за користування позикою станом на 22.09.2021 (згідно розрахунку станом 13.10.2021 - на дату відступлення прав вимоги); 2070,5 грн заборгованість за процентами нарахованими на прострочену позику станом на 22.09.2021 (згідно розрахунку станом 13.10.2021 - на дату відступлення прав вимоги); 5 548,94 грн заборгованість за процентами нарахованими за період з 13.10.2021 по 24.02.2022 на прострочену позику, за ставкою 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

В іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, 01133) заборгованість за договором позики №2392067 від 26.05.2021 в розмірі 18 001,87 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С. А. Цибізова