Справа № 203/7660/23
Провадження № 2/0203/544/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 08.11.2022 року на АДРЕСА_1 сталась ДТП за участю автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2022 року у справі №205/8012/22 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА». На підставі заяви власника автомобіля «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_2 , акту огляду транспортного засобу від 30.11.2022 року, ремонтної калькуляції № від 13.01.2023 року, страхового акту №/1 від 18.01.2023 року, останньому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 107339 грн. 54 коп. Посилаючись на вказані обставини, положення п.381.1 ст.381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана із експлуатацією автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована без умови його використання в якості таксі, в той час, як на час вчинення ДТП останній використовувався в якості таксі, про що свідчить його зовнішній вигляд (ідентифікуючи наліпки «UKLON», Замовляй онлайн), позивач просив стягнути з відповідача за порушення умов полісу 50% виплаченого страхового відшкодування в сумі 53669 грн. 77 коп., а також понесені витрати у вигляді сплаченого судового збору.

У відзиві на позов представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень посилався на те, що відповідач не отримував жодної ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, як перевезення пасажирів. Під час ДТП використовував автомобіль у власних цілях. Наліпки на автомобілі мали рекламний характер, були наклеєні попереднім власником. Також представник відповідача зазначив, що відповідно до п.381.1 ст.381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Матеріали справи не містять жодного доказу в підтвердження того, що при укладанні полісу був застосований коригуючий коефіцієнт, який передбачає більше його значення при використанні забезпеченого транспортного засобу в якості таксі. Також поліс не містить умов, за яких використання забезпеченого автомобіля в якості таксі передбачає регрес до водія після виплати відшкодування.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.12.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, а представник відповідача заперечував про нього з підстав, наведених сторонами в заявах по суті справи.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що 08.11.2022 року на АДРЕСА_1 сталась ДТП за участю автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2022 року у справі №205/8012/22, яка набрала законної сили та зареєстрована в ЄДРСР, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно полісу №210632778.

На підставі заяви власника автомобіля «FIAT DUCATO», д.н.з. НОМЕР_2 , акту огляду транспортного засобу від 30.11.2022 року, ремонтної калькуляції № від 13.01.2023 року, страхового акту №/1 від 18.01.2023 року, останньому було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 107339 грн. 54 коп.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача 50% виплаченого страхового відшкодування в сумі 53669 грн. 77 коп. на підставі п.381.1 ст.381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач посилався на те, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана із експлуатацією автомобіля «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована без умови його використання в якості таксі, в той час, як на час вчинення ДТП останній використовувався в якості таксі, про що свідчить його зовнішній вигляд (ідентифікуючи наліпки «UKLON», Замовляй онлайн).

В свою чергу відповідач вказаний факт заперечував. Зокрема, у відзиві в своїх поясненнях під час розгляду справи представник відповідача зазначив, що на момент ДТП автомобіль «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідачу на праві власності не належав та був переданий відповідачу на декілька днів в експлуатацію з метою перевірки його стану, оскільки відповідач мав намір придбати вказаний автомобіль. Жодної ліцензії на здійснення такого виду господарської діяльності, як перевезення пасажирів, відповідач не отримував, використовував автомобіль у власних цілях. Наліпки на автомобілі мали рекламний характер, були наклеєні власником. Також представник відповідача посилався на відсутність доказів в підтвердження того, що при укладанні полісу був застосований коригуючий коефіцієнт, який передбачає більше його значення при використанні забезпеченого транспортного засобу в якості таксі. Також поліс не містить умов, за яких використання забезпеченого автомобіля в якості таксі передбачає регрес до водія після виплати відшкодування.

Перевіряючи доводи та заперечення сторін, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договору підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами ст.1191 ЦК України особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.381.1 ст.381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Пунктом 8.1 ст.8 вказаного вище Закону встановлено, для заохочення безаварійної експлуатації транспортних засобів, при укладанні договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності більше ніж на півроку, страховики мають право застосовувати коригуючий коефіцієнт залежно від наявності чи відсутності страхових випадків з вини осіб, відповідальність яких застрахована, в період дії попередніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (бонус-малус), який розраховується кожним із страховиків з урахуванням положень пункту7.1 статті 7 цього Закону.

Пунктом 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» полісу №210632778 було передбачено, що забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , не буде використовуватись як таксі/маршрутне таксі.

На підтвердження викладених в обгрунтування позовних вимог обставин щодо використання забезпеченого транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 , в якості таксі, позивач надав фотознімки цього автомобіля на момент ДТП, з яких вбачається, що на останньому розміщено ідентифікуючи наліпки «UKLON», Замовляй онлайн.

Згідно термінів, наведених в ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», цей Закон регулює суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, визначає виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, встановлює уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності.

Пунктом 24 ч.1 ст.7 вказаного закону встановлено, що ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Суд враховує, що відповідач на момент ДТП не був страхувальником та власником забезпеченого транспортного засобу «HYUNDAI», д.н.з. НОМЕР_1 .

Доказів, що останній має ліцензію на здійснення даного виду господарської діяльності, фактичного надання відповідачем послуг з перевезення пасажирів за відсутності ліцензії або на підставі укладеного договору з відповідною організацією з надання послуг таксі, в тому числі і компанією «UKLON», суду не представлено.

Посилання позивача на використання цього автомобіля в якості таксі відповідачем мають характер припущень та грунтуються виключно на факті наявності на автомобілі наліпки «UKLON», Замовляй онлайн, відповідно до долучених до позову фотознімків, з яких вбачається, що автомобіль не відповідає наведеним вище вимогам ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Як зазначив представник відповідача, автомобіль на момент ДТП не перебував у власності відповідача, був йому переданий для перевірки технічного стану з метою його подальшого придбання відповідачем. Наліпка «UKLON», Замовляй онлайн, вже була наявна на автомобілі та мала рекламний характер.

За вказаних вище обставин, суд вважає, що надана позивачем фотознімки самі по собі не можуть вважатись беззаперечними та достатніми доказами підтвердження факту використання відповідачем автомобіля в якості таксі.

Інших доказів на підтвердження викладених в позові обставин в цій частині, позивачем суду у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України не надано.

З урахуванням вищенаведеного та положень ч.6 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх недоведеністю належними, достатніми та допустимими доказами.

В зв`язку із відмовою в задоволенні позову понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.1166,1187,1991 ЦК України, ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.ст.2,7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст.ст.8,381 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_3 про стягнення виплаченого страхового відшкодування відмовити повністю.

Понесені позивачем по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покласти на останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12 червня 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак