Справа № 372/4200/23
Провадження № 2-1127/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

10 червня 2024 року Обухівський районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги із вивозу побутових відходів,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2024 року до суду надійшла вказана позовна заява. Позовні вимоги вмотивовано тим, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та користується послугами позивача з вивезення побутових відходів. Втім, протягом тривалого часу, відповідачка отримує послуги з вивезення побутових відходів, але не сплачує їх вартість в повному обсязі, в зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01.03.2020 року по 30.06.2023 року в розмірі 3017,71 грн. Відтак, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг за послуги з вивезення побутових відходів у вищевказаному розмірі та судові витрати у вигляді судового збору.

04.04.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги позову підтримав повністю та просив задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ст. 11 ст. 128 ЦПК України. Причин неявки суду не повідомив, заперечень (відзиву) на позов не надав.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Обухівської міської ради № 223-12-VII від 28 липня 2016 року «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради», виконавцем послуги із вивезення побутових відходів від мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради визначено ПП «Обухівміськвторресурси».

24 вересня 2016 року в газеті «Обухівські вісті» № 37 (708) зі змінами розмішеними в газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року опубліковано договір про надання послуг з вивезення побутових відходів, 18 січня 2019 року в газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від, а також на власному веб-сайті.

30 вересня 2016 року, відповідно до положень п.31 постанови КМУ №1173 від 16.11.2011 року «Питання надання послуг із вивезення побутових відходів» між позивачем та виконавчим комітетом Обухівської міської ради був укладений договір б/н «Про надання послуг із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди» відповідно до якого позивач зобов`язався відповідно до затвердженого графіку надавати послуги із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди. Відповідно до розділу №8 договору фінансове зобов`язання господарської діяльності позивача забезпечується за рахунок грошових коштів, які надходять від споживачів. Договір набрав чинності з 01.10.2016 року. З дати набрання чинності договору, позивач відповідно до погодженого графіку, фактично розпочав та систематично і по цей час надає послуги із вивезення твердих побутових відходів мешканцям приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди.

Як вбачається з додатку №1 позовної заяви, розрахунку суми заборгованості, заяви про уточнення періоду стягнення заборгованості в період надання послуг з 01 березня 2020 року по 30 червня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , де кількість зареєстрованих споживачів у житловому приміщенні складає три особи, заборгованість становить 3017,71 грн.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання).

Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20).

Такі положення Закону України «Про житлово - комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами.

На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг - органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010.

Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Вказана позиція знайшла своє відображення в у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц, провадження № 61-4824св18.

Згідно зі статті 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 3,4, 12, 13, 76, 81, 141, 280-289, 259-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» заборгованість за надані послуги із вивозу побутових відходів в розмірі 3017,71 грн. та судовий збір у розмірі 2684, 00 грн., а всього стягнути 5701,71 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи якому повне заочне рішення не було йому вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Суддя Проць Т.В.