Справа № 346/5292/24
Провадження № 2/346/2095/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю секретаря Дутчак Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Коломия, Івано-Франківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

у с т а н о в и в:

27.09.2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень до досягнення дочкою повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначила, що 05.01.2022 р. вона уклала шлюб з відповідачем в якому у них народилася донька ОСОБА_4 . На теперішній час сторони разом не проживають, відповідач перебуває за кордоном та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. На прохання позивача надіслати кошти, ОСОБА_2 відповідає відмовою. ОСОБА_1 вказує, що їй важко самостійно утримувати себе та доньку, оскільки вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, орендує квартиру та оплачує всі комунальні послуги. Також постійно збільшуються витрати на харчування дитини, придбання їй нового одягу та забезпечення всіма іншими необхідними побутовими речами. Відповідач має фінансову змогу допомагати сім`ї, оскільки за кордоном працює водієм на вантажних автомобілях, отримує високі доходи, розмір яких становить близько 1600 євро щомісяця. Крім цього, стан здоров`я ОСОБА_2 є задовільним, а матеріальне становище, на думку позивача, дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, заявленому до стягнення.

Ухвалою суду від 08.10.2024р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено перше судове засідання на 07.11.2024р. з викликом сторін.Відповідачу роз`яснено його право протягом 15 днів із дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень.

16.10.2024р. представник відповідача ОСОБА_5 подала до суду відзив в якому вказала, що ОСОБА_2 частково визнає позовні вимоги та усвідомлюючи свій обов`язок утримувати дитину, згідний на стягнення з нього аліментів у розмірі 2000,00 гривень. Позицію відповідача його представник мотивувала тим, що твердження позивача про те, що ОСОБА_2 працює водієм на вантажних автомобілях та отримує високі доходи не відповідають дійсності і жодним чином не підтверджені. Відповідач вказує, що працює неофіційно і має нерегулярні, мінливі доходи. Крім цього, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 04.10.2019р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі 11000 гривень щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 17.05.2024р. Виконавчий лист по вказаному рішенню перебуває на примусовому виконанні і по ньому відповідач сплачує 1600 гривень щомісячно, заборгованості не має. Також зазначає, що ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000,00 гривень на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, на теперішній час справа ще не розглянута. Вказує, що заявляючи вимоги про стягнення аліментів на утримання доньки в розмірі 8000,00 гривень, позивач жодним чином не обґрунтовує даний розмір та не зазначає на які дитячі потреби потрібні такі кошти з огляду на те, що прожитковий мінімум для дитини такого віку становить 2563,00 грн., тобто являється значно меншим суми заявлених вимог. Оскільки у ОСОБА_2 відсутня можливість сплачувати позивачу аліменти у розмірі 8000,00 гривень, представник відповідача з урахуванням принципу справедливості та розумності просила задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти у визнаному ним розмірі.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, одночасно з позовом подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_8 07.11.2024р. подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її та відповідача відсутності. При вирішенні справи просила врахувати заперечення, викладені у відзиві та ухвалити рішення про часткове задоволення позовних вимог, присудивши стягнення аліментів у розмірі 2000,00 гривень.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 05.01.2022 року Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , актовий запис №9.

Згідно Стислого витягу з акту про народження з реєстру актів про народження муніципалітету міста Бергамо за №69 частини 1, серії А 2022 року, Республіка Італія, підписаного службовцем відділу реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_10 , який містить апостиль вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_11 . Її батьками зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_1 .

В позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що через погіршення сімейних відносин з чоловіком вони припинили спільне проживання, дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач в добровільному порядку матеріально доньку не забезпечує. Вказані обставини представником відповідача у відзиві не заперечувались.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, спосіб виконання обов`язку батька утримувати доньку за домовленістю з позивачем визначено не було, а відтак кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вищевказана норма свідчить про те, що стягуючи аліменти в розмірі більшому ніж мінімальний гарантований розмір, суд повинен впевнитися в матеріальній змозі відповідача його сплачувати.

Звертаючись до суду, позивач просила стягнути аліменти в розмірі 8000,00 гривень, що станом на дату розгляду справи, значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст.. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік» для дітей віком до 6 років - складає 2563 гривні.

Обґрунтовуючи вказаний розмір аліментів, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що їй відомо про наявність у відповідача нерегулярного мінливого доходу, оскільки останній працює на вантажних автомобілях (фурах) звідки отримує високі заробітки від 1600 євро щомісяця. Відтак, його стан здоров`я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі, який позивач просила стягнути.

У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А це випадки щодо дискримінації, трудових правовідносин та порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (у цьому випадку обов`язок доказування покладається на відповідача). Тобто, практично у всіх справах, саме на сторони, особливо на позивача лягає обов`язок довести ті обставини на які він посилається. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказами, у контексті статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18)».

В даній справі ОСОБА_1 не довела, що достатність доходів ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем до стягнення. Відповідач, обставини щодо працевлаштування та отримання стабільного високого заробітку не визнав, свою спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі заперечив та вказав, що згідний сплачувати на утримання ОСОБА_3 по 2000,00 гривень щомісячно.

При цьому, представником відповідача до відзиву було долучено копію рішення Коломийського міськрайонного суду Іван-Франківської області від 04.10.2019 р., яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 були стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17 травня 2019 року.

Згідно довідки головного державного виконавця Коломиського ВДВС від 09.10.2024р. №111877 та долученого до неї розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на 10.10.2024р. заборгованість по виконавчому листу № 346/2322/19 виданого 04.10.2019р. Коломийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_13 відсутня, дані аліменти утримано в повному обсязі по 09.10.2024р. включно.

Також надано копію позовної заяви ОСОБА_14 , яка була подана нею до Коломийського міськрайонного суду 27.09.2024р. та в якій вона просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 5000 гривень на своє утримання до досягнення донькою ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трирічного віку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, взявши до уваги часткове визнання позову відповідачем, наявність на його утриманні малолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відсутність доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж ним було визнано, та зважаючи на положення ч.2 ст.. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину і на розмір прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_7 слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 279, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 (дві тисячі гривень), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду 27.09.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 )судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2024 року.

Суддя: Третьякова І. В.