Справа номер 487/6259/24 Головуючий суду першої інстанції Дерепа К. М.
Провадження номер 22-ц/812/1567/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2024 року, постановлену за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2024 року ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи подання позову саме до Заводського районного суду м. Миколаєва, ОСОБА_1 зазначала, що на її утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відповідно до положень ст.28 ЦПК України зазначений позов може бути подано за місцем проживання позивача.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 по розірвання шлюбу передано за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що місце проживання відповідача зареєстроване по АДРЕСА_1 , а тому позовна заява належить до юрисдикції (підсудності) Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, позивач вказувала на те, що висновок суду є помилковим, оскільки у силу вимог статті 28 ЦПК України (підсудність справ за вибором позивача), вона має право пред`являти позов за її зареєстрованим місцем проживання, бо має на утриманні малолітню дитину. Про вказані обставини вона зазначала при поданні позову, додаючи докази перебування дитини на її утриманні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_4 .

17 липня 2023 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб.

Згідно з інформацією Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради та Єдиного державного демографічного реєстру зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є кв. АДРЕСА_2 .

18 липня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника подала до Заводського районного суду м. Миколаєва позов до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, вказавши, що його місцем проживання є кв. АДРЕСА_2 .

Проте, з довідки Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області від 02.08.2024 та інформації з Єдиного державного демографічного реєстру від 20.09.2024 вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_3 є буд. АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №819426 від 01.10.2024 дані про ОСОБА_7 у реєстрі не знайдено.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача є селищі Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області, то наявні підстави для передачі справи за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 187 ЦПК України, якою врегульовано порядок відкриття провадження у справі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України).

За загальним правилом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

У той же час, законодавець визначив підсудність справ за вибором позивача, зокрема, у ч.2 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Правовий аналіз ст.27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це така підсудність, при якій позивачу надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ч.1 ст.27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст.30 цього Кодексу (ч.16 ст.28 ЦПК України).

Таким чином, позов про розірвання шлюбу може бути подано як за зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача, так і за місцем проживання позивача за його вибором за умови, що на його утриманні перебувають малолітні або неповнолітні діти.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач визначила альтернативну підсудність справи з урахуванням приписів ч.2 ст.28 ЦПК України.

На підтвердження вказаної обставини до матеріалів справи надала тільки свідоцтво про народження доньки. Жодного доказу перебування малолітньої доньки на її утриманні, зокрема, довідки про фактичне місце проживання малолітньої дитини або акту, складеного в складі комісії тощо, не надала.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за таких обставин справа підлягає направленню до Миколаївського районного суду Миколаївської області для її розгляду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому зміні або скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 374, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 , яка подана через її представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 серпня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 04 жовтня 2024 року.