Справа № 127/4344/23
Провадження № 22-з/801/116/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Матківська М. В.
03 жовтня 2024 рокуСправа № 127/4344/23м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:
Головуючого: Матківської М. В.
Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці заяву представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Грушко Жанни Вячеславівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління Національної Гвардії України, Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Шарко О.В., про визнання недійсним договору дарування, свідоцтва про право власності, ордера на жиле приміщення, рішення № 1191 від 18 червня 2020 року та визнання права власності, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,
Постановою Вінницького апеляційного суду від 18 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2024 року залишено без змін.
24 вересня 2024 року представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Грушко Ж. В. подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила відшкодувати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені в межах цивільної справи № 127/4344/23 в апеляційній інстанції.
Позивач ОСОБА_3 подала клопотання про зменшення розміру судових витрат за надану правничу допомогу та заперечення на заяву відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якому повністю заперечила розмір понесених цими відповідачами витрат на правничу допомогу, вважає їх недоведеними, а тому просить відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Перевіривши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає за можливе розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та інших учасників справи в судове засідання, враховуючи те, що суд не вбачає необхідності їх виклику в судове засідання для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.
Як свідчать матеріали справи 04 квітня 2024 року, у межах встановленого апеляційним судом строку для подання відзиву, представником відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Грушко Ж. В. було подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідачі понесли або очікують понести у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції. Також, зазначила, що докази понесення витрат пов`язаних з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції будуть надані до суду в строки та порядку передбаченому абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України (а. с. 137-139).
Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).
Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Представником відповідачів також надані докази направлення іншим учасникам справи копії заяви про ухвалення додаткового рішення із доданими матеріалами - доказами на підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з апеляційним переглядом справи (а. с. 195-210).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат ОСОБА_1 та ОСОБА_2 апеляційний суд вважає за доцільне зазначити наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
У Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також договором № LE-01 про надання правничої допомоги від 05 вересня 2022 року, укладеним між виконавцем - адвокатом Грушко Ж. В. і замовником - ОСОБА_1 , у розділі 4 «Порядок здійснення розрахунків» сторонами договору визначено, що правничу допомогу, що надається виконавцем, замовник оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що визначена в акті здачі-приймання наданих послуг, без ПДВ (пункт 4.1.) (а. с. 192-193).
У зв`язку з викладеним у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки відповідачем ОСОБА_1 не надано акта здачі-приймання наданих послуг, а з наданих суду доказів неможливо встановити реальний обсяг правничої допомоги, що була надана відповідачу у межах цієї справи.
Щодо витрат на правничу допомогу, які представник відповідачів Грушко Ж. В. просить стягнути на користь ОСОБА_2 необхідно зазначити наступне.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.
У пункті 135 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Грушко Ж. В. просить стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
При цьому з дослідженого акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) № 1 від 20 вересня 2024 року вбачається, що: 1 год робочого часу вартістю 2000,00 грн. витрачено на надання консультації та роз`яснення клієнту правових питань щодо позиції захисту; 3 год робочого часу вартістю 6000,00 грн. витрачено на ознайомлення з матеріалами справи та аналіз судової практики; 4 год. робочого часу вартістю 8000,00 грн. витрачено на складання відзиву на апеляційну скаргу; 1 год робочого часу вартістю 2000,00 грн. витрачено на участь представника відповідача у одному судовому засіданні (загальний час перебування представника відповідача в суді в межах даної справи); а також 1 год робочого часу вартістю 2000,00 грн. витрачено на написання та подання заяви про ухвалення додаткового рішення (а. с. 188).
Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 зазначив, «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».
Отже, апеляційний суд звертає увагу на те, що участь адвоката Грушко Ж. В. у даній справі у суді апеляційної інстанції обмежилась написанням відзиву з фактичним викладом його змісту на трьох аркушах (а. с. 137-139) та участю в одному судовому засіданні, яке згідно журналу засідання тривало 31 хв. 54 сек. (а. с. 170). Інші надані адвокатом послуги не є необхідними у даній справі. Судом враховуються і ті обставини, що представник відповідачів - адвокат Грушко Ж. В. не здійснювала ознайомлення з матеріалами справи у суді апеляційної інстанції, а подане клопотання про розподіл судових витрат не є тією послугою, яка підлягає оплаті у контексті витрат на правничу допомогу, про що неодноразово зазначав Верховний Суд.
Враховуючи зазначене, з урахуванням практики Верховного Суду, змісту клопотання позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_2 , що відповідатиме обставинам та матеріалам справи.
Отже, апеляційний суд вважає за можливе задовольнити частково заяву представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Грушко Ж. В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, про що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове судове рішення.
На підставі викладеного і керуючись ст. 141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Грушко Жанни Вячеславівни про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин