ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: ОСОБА_1 ,

розглянувши в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні подружжя

за апеляційною скаргою адвоката Яровенко Олени Валеріївни в інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Самсонової О.А. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 15.12.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна та стягнення грошової компенсації від вартості частки у спільному майні подружжя.

Вказувала, що 25 квітня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням суду від 11 грудня 2018 року.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 .

Під час шлюбу подружжям за спільні кошти для потреб сім`ї 10 жовтня 2017 року було придбано автомобіль LEXUS LX 570 2008 року, державний номерний знак НОМЕР_1 , який оформлено на відповідача.

У вересні 2021 року позивачу стало відомо, що відповідач продав автомобіль, на що вона згоди не надавала.

Отже, відповідачем продано майно, що було спільно нажите сторонами під час шлюбу, у зв`язку з чим просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя даний транспортний засіб вартістю 854 720 грн. та в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1/2 частину його вартості у розмірі 427 360грн. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2023 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину вартості автомобіля LEXUS LX 570, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , 427 360 грн. та судові витрати по сплаті судового збору - 4727,60 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила адвокат Яровенко О.Ю. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що договір відносно перереєстрації спірного автомобіля (укладення угоди в територіальному сервісному центрі) не потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації, а тому відповідно, письмової (у деяких випадках нотаріально посвідченої) згоди другого з подружжя, а достатньо лише усної та/або мовчазної згоди другого з подружжя.

Зазначає, що під час відчуження транспортного засобу ОСОБА_2 отримав усну згоду своєї колишньої дружини ОСОБА_1 по телефону.

Вказує, що звіт про оцінку транспортного засобу вартістю 854 720 грн. не може бути належним доказом у розумінні ст. 77,78,79 ЦПК України, оскільки при встановлені оцінки був використаний методичний підхід «аналогів продаж», який відсутній у нормативно-правових актах, які використовують суб`єкти оціночної діяльності, а визначена ціна очевидно завищена, так як не враховано знос автомобія, його технічний стан та пробіг, оскільки звіт складався без огляду конкретного автомобіля.

У відзиві ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката Яровенко О.Ю., поданої в інтересах ОСОБА_2 , відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України у відсутність відповідача, представник якого належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 25 квітня 2015 року по 11 грудня 2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу подружжям було придбано транспортний засіб автомобіль LEXUS LX 570 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , який 10 жовтня 2017 року зареєстровано за ОСОБА_2 та 15 листопада 2018 року перереєстровано на нового власника ОСОБА_4 .

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, рішення мотивував тим, що відчуження спірного автомобіля здійснено не в інтересах сім`ї, а тому прийшов до висновку, що частки сторін в праві спільної власності на вказане майно є рівними та складають по 1/2 частині, не встановлено підстав для відходження від рівності часток подружжя в праві спільної сумісної власності на вказаний вище транспортний засіб.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша та друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц та у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 552/1514/19.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що спірний автомобіль належить до спільної сумісної власності подружжя Хорунжих та відповідно підлягає розподілу за нормами СК України.

Твердження апеляційної скарги про те, що відповідачем була отримана згода (усна під час телефонної розмови та/або мовчазної тощо) не підтверджена належними доказами та заперечується ОСОБА_1 .

Так, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої-третьої ст.89 Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обгрунтовуючи вартість проданого автомобіля, ОСОБА_1 наданий звіт з незалежної оцінки майна автомобіля LEXUS LX 570 2008 року випуску, виконаний ТОВ «Консалтінг-Експерт 1» ( а.с.21-22).

Проте, вказаний висновок відповідачем в порядку, визначеному ст.ст.12, 81 ЦПК України не спростований, а тому підставно взятий як доказ на підтвердження заявлених позовних вимог.

Між тим, у відповідності до ст. 12,13 ЦПК України сторони несуть тягар по доведенню обставин, якими обґрунтовують позовні вимоги та заперечення.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Зазначений висновок викладений в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц.

Встановлено, що відповідачем не надано суду жодного доказу про вартість спірного автомобіля, а тому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Яровенко Олени Валеріївни в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 червня 2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна