Справа № 337/2685/18
Номер провадження 2/337/20/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Салтан Л.Г.

за участю секретаря Трегуб Т.В.

представника відповідача адвоката Тивоненка Д.Р. ( в режимі відеоконференцзв`язку )

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запорожжя цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в особі Філії КОНЦЕРНУ «МТМ» Хортицького району до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

22.06.2018 року представник позивача КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» в особі Філії КОНЦЕРНУ «МТМ» Хортицького району звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 40872,55 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідача.

Ухвалою судді від 30.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 10.09.2018 року в спрощеному позовному провадженні.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2018 року по цивільній справі заявлені вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води задоволено, крім того, стягнуто судові витрати у вигляді сплати судового збору.

06.03.2023 року адвокат Тивоненко Д.Р. в інтересах ОСОБА_2 подав заяву про перегляд заочного рішення, в якій просить суд скасувати заочне рішення посилаючись на ті обставини, що був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права та надати докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою суду від 23.03.2023 року заочне рішення скасоване, справа призначена до розгляду.

20.04.2023 ухвалою суду зупинено провадження у цивільній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвалою суду від 27.05.2024 року провадження по справі відновлено.

05.06.2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що матеріали справи не містять договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) в якому могло б бути зазначено, зокрема, чи встановлені у вказаній квартирі лічильники обліку гарячої води, позовні вимоги про стягнення заборгованості заявлені позивачем за період з 01.10.2014 року по 30.04.2018 року, тобто вони виходять за межі встановленого законом трирічного строку позовної давності, просить застосувати строки позовної давності в частині позовних вимог за період з 01.10.2014 року по 22.06.2015 року у сумі 3 467,12 грн. (оскільки 22.06.2018 року позивач звернувся до суду із цим позовом). Отже, відповідач-1 приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2014 року по 22.06.2015 року включно задоволенню не підлягають, оскільки щодо них позивачем пропущено строк позовної давності. Також просить стягнути з КОНЦЕРНУ «МТМ» на користь гр. ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в повному обсязі, відповідно до додатків до відзиву розмір витрат становить 8500 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися , про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник МТМ надав заяву щодо розгляду справи у його відсутність.

Представник відповідача у судовому засіданні просив позов задовольнити частково, у межах строку позовної давності, зазначивши, що судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам, витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем ОСОБА_2 пропорційно частині вимог, у задоволенні якої судом буде відмовлено.

Розглянувши матеріали провадження, з`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Крім того, згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) та правових позицій, викладених в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (заява № 22750/02 параграф 42) - відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України „Про житлово-комунальні послуги, „Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 та іншими нормативно-правовими актами України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198-VII від 10.04.2014 у Законі України «Про житлово-комунальні послуги» стаття 19 була доповнена новою частиною наступного змісту: виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно до ЗУ „Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку №417-VIII від 14.05.2015р. багатоквартирний будинок це житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. Співвласник багатоквартирного будинку це власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

У ст. 7 ч.1 п.10 вищевказаного Закону визначені обов`язки співвласників багатоквартирного будинку, а саме своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно ч.1 ст.9 даного Закону управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку.

До позовної заяви позивачем доданий розрахунок суми заборгованості у вигляді роздруківки особового рахунку відповідача, в якому зазначені нарахування окремо по кожній складовій наданих послуг, а саме: вартість опалення, централ. ГВП і т.п.. Також в зазначеному розрахунку відображені здійснені відповідачем за спірний період оплати (при їх наявності) та відповідно сума, що підлягає оплаті з боку відповідача заборгованість за надані послуги.

Згідно довідки Адресно-довідкового підрозділу Державної міграційної служби України в Запорізькій області відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у період з 01.10.2014 року по 30.04.2018 року надав відповідачам послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води). За вказаний період відповідачами неналежним чином здійснено оплату за отримані послуги, в зв`язку з чим виникла заборгованість на суму 40872,55 грн.

Щомісяця відповідач отримує від позивача за своєю адресою рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, в яких також відображається структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги та має вичерпну інформацію з приводу кількості наданих послуг, їх структури, вартості та наявної заборгованості, а також діючих на момент проведення розрахунків тарифів на відповідні послуги.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.32 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», (надалі Правила), затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005р., передбачені зобов`язання виконавця послуг:

- інформувати споживача про адресу та номер телефону диспетчерської, аварійної або аварійно-диспетчерської служби (зазначаються в договорі і рахунках на сплату послуг, розміщуються на дошках оголошень в усіх під`їздах багатоквартирного будинку, а також на дошках оголошень, розташованих поблизу житлового будинку);

- надавати споживачеві в установленому законодавством порядку інформацію про перелік послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, нормативи (норми) споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості, якісні показники надання послуг, граничні строки усунення аварій або інших порушень порядку надання послуг, а також інформацію про ці Правила (зазначається у договорі, а також розміщується на дошці оголошень у приміщенні виконавця та щомісячно зазначається у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг).

Згідно Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживача від централізованого теплопостачання, який затверджено Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 №4 (із змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007 №169, зареєстрованим у Мін`юсті 06.11.2007 за №1478/11758), а також згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1268 від 31.10.2007 року, якою внесено зміни до Постанови №630 від 21.07.2005 року, відключення від централізованого опалення окремих приміщень (квартир) у багатоквартирному будинку є неможливим.

Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК УРСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді.

Нормою п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону закріплено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. 9 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа, наступного за розрахунковим. Споживач має право здійснювати авансовий платіж.

Одним з обов`язків споживача є оплата послуг в установлені договором строки (п. п. 1 п.17 Договору).

У відповідності до ст.256 ЦК України, позовна давність, це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки.

Враховуючи звернення позивача до суду з позовом 22.06.2018 року, заявлені позовні вимоги за період з 01.10.2014 року по 22.06.2015 року включно у сумі 3 467,12 грн.) виходять поза межі строку позовної давності, отже задоволенню підлягають заявлені вимоги за період з 23.06.2015 року по 30.04.2018 року в сумі 37405 грн.47 коп.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідачів підлягає стягнення судових витрат, пропорційно до задоволених позовних вимог, що становить 91,51% у вигляді судового збору у розмірі 1612,40 грн, тобто по 806 , 20 грн.з кожного.

Витрати на правничу допомогу підтверджені ордером від 30.05.2024 року на надання правової допомоги, Договором № 20/02 від 20.02.2023 року про надання правової допомоги (далі Договір), Додатком № 1 від 31.05.2024 року до Договору, Актом № 1 від 01.06.2024 року про надані послуги до Договору на загальну вартість 8500 грн.

Розмір понесених витрат представником позивача оспорений не був.

Отже, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 721грн.65 коп., пропорційно розміру позовних вимог, у задоволені яких судом відмовлено (8,49%).

Керуючись ст. ст. 256, 257, 526, 527, 530, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України ст. ст. ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" м.Запоріжжя (п/р № НОМЕР_3 , Установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, ) заборгованість за надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води) за період з 23.06.2015 року по 30.04.2018 року в сумі 37405 грн.47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований: АДРЕСА_2 ) на користь КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" м.Запоріжжя (п/р № НОМЕР_4 Установа банку: Філія Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» МФО 313957, ), витрати з оплати судового збору у розмірі по 806,20 грн. з кожного, а всього 1612,40 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з КОНЦЕРНУ "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» () на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 721,65 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня виготовлення повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст виготовлений 12 червня 2024 року. Копію рішення надіслати учасникам провадження.

Суддя: Л.Г. Салтан