Провадження № 2/686/5300/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності,

встановив:

В липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до Хмельницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить 77/250 частки квартири АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_3 належала частка земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування, житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності. Приватний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, оскільки земельна ділянка кадастровий номер :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Отже, частка померлої ОСОБА_3 як спадкодавця не визначена, у зв`язку з чим просить визначити, що частки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 , є рівними та становлять 1/2 частки земельної ділянки кожна.

19.07.2024 представник відповідача подав відзив на позов, де вказав, що відповідно до роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N° 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право і власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності». Вказаний висновок викладено у постанові КЦС ВС від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18 з посиланням на аналогічні за змістом правові висновки Верховного Суду у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18; від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц; від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18; від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19; від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить 77/250 частки квартири АДРЕСА_1 та частка земельної ділянки кадастровий номер :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 .

24.10.2023 приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т.М. на підставі заяви ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 47/2023 до майна ОСОБА_3 .

Приватний нотаріус Лучковська Т.М. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, оскільки земельна ділянка кадастровий номер :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0.0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності померлій ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , отже, частка померлої ОСОБА_3 як спадкодавця не визначена.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0017, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,0426 га, за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.12.2013 індексний номер 13900740, виданим реєстраційною службою Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 13900969 від 03.12.2013.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

ОСОБА_2 обґрунтовував позовні вимоги про визначення розміру своєї частки та частки померлої ОСОБА_3 у спільній власності на земельні ділянки для обслуговування житлового будинку, площею 0,0426 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що відсутність визначення часток спадкодавця у праві спільної власності на земельні ділянки позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у позасудовому порядку.

За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20).

Задоволення судом позовної вимоги має, з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права), дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач.

В судовому засіданні представник позивача зазначила, що метою звернення до суду є саме визначення частки спадкодавця у праві на спільне майно.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Аналогічного за змістом правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 61-11210св19 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18).

Вимоги позивача про визначення частки померлої ОСОБА_3 у праві спільної власності на земельну ділянку, не відповідають визначеному статтею 16 ЦК України способу захисту та є неефективними, також слід зазначити що і визначення розміру частки самого позивача не є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки метою його позову є визначення саме розміру частки спадкодавця, для подальшого оформлення спадкових прав.

Позивач не позбавлений права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання за них права власності у порядку спадкування на належну спадкодавцю частку у праві спільної власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на позивача у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216, 1218, ЦК України, суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

Відповідач : Хмельницька міська рада, вул. Героїв Маріуполя, 3, м. Хмельницький, 29005, .

Дата складення повного тексту рішення : 08.11.2024.

Суддя: