Справа № 737/573/24
Провадження 2/732/382/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді Карпинської Н.М., секретар Воропаєва К.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 78983974 в розмірі 35600,00 грн, за кредитним договором № 103584258 в розмірі 19965,00 грн та за кредитним договором № 5506645 в розмірі 21072,00 грн.

Позов вмотивований тим, що 29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78983974. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув права вимоги до зазначеного ним відповідача в сумі 35600 грн, з яких 8900 сума заборгованості за основною сумою боргу, а 26700 грн сума заборгованості за відсотками. 09 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103584258. 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу відповідно до якого позивач набув права вимоги до зазначеного ним відповідача в сумі 19965 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14515 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн сума заборгованості за пенею. 09 червня 2023 між ТОВ «МІЛОЛАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5506645. 29 січня 2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 29012024, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 21072 грн, з яких: 4262 сума заборгованості за основною сумою боргу, 15860 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн заборгованість за комісією. Всупереч умовам договорів позики і кредитів відповідач не виконала свої зобов`язання перед первісними кредиторами і гроші на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» також не були перераховані для погашення заборгованості. За наведених обставин заборгованість із відповідача стягується у судовому порядку.

Сторони в судове засідання не з`явилися, Представником позивача подано письмове клопотання про проведення судового розгляду за наявними письмовими доказами без особистої участі представника ТОВ «ФК «ЄАПБ». Позовні вимоги повністю підтримуються з посиланням на правові підстави для задоволення позову.

Відповідач з позовом не погодилася. У визначений строк ОСОБА_3 , діючи від імені та в інтересах відповідача, подав відзив на позовну заяву, де не погодився із позовом. Вказує, що відсутні докази укладення договору між відповідачем та ТОВ «Мілоан», відповідачем та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», оскільки однозначно не доводиться ідентифікація особи і підтвердження саме її волевиявлення на укладання договорів та порушення порядку акцептування пропозиції кредитора. Посилається на відсутність довідок про рух коштів і те, що ОСОБА_1 не вчиняла дій направлених на погашення кредиту. Витяги з реєстру прав вимог за факторингом не підписані сторонами. Посилається також і на строк дії договорів. У позові просять відмовити повністю.

Представником позивача надана відповідь на відзив через систему «Електронний суд», де спростовуються твердження адвоката посиланням на доведеність використання електронного ідентифікатора при укладенні електронних договорів. Відповідач як тримач карток могла самостійно подати до суду інформацію щодо руху коштів, однак, оскільки вона свідомо це не зробила, представник позивача просила витребувати необхідну інформацію щодо банківських операцій. Просить звернути увагу на зміст додаткової угоди № 7 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та пролонгації на кожний наступний рік дії договору, тобто перехід права вимоги за Договором позики між ТОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає цілком законним, оскільки відповідає законодавству та договору і додатковій угоді. Реєстри боржників стосуються великої кількості осіб з їх персональними даними, а тому витяг щодо боржника ОСОБА_1 був зроблений в обраний позивачем спосіб шляхом захисту персональної інформації щодо інших, що в свою чергу не тягне недійсності таких витягів. Суд оцінює докази у сукупності і має надати належний правовий висновок.

Оскільки згідно ст. 49 ЦПК України участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, суд вважає, що у справі достатньо доказів і документів про правовідносини сторін на підставі яких можливо ухвалити рішення без особистої участі сторін та їх представників.

Внаслідок неявки в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється (ч.2 ст 247 ЦПК України).

Дослідивши заявлені у справі докази, встановивши вимоги і заперечення сторін у світлі поданих заяв, відзивів та пояснень, визначившись із нормою права. яка підлягає застосуванню до правовідносин сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

У справі встановлено, що 29 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78983974. 14.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув права вимоги до зазначеного ним відповідача в сумі 35600 грн, з яких 8900 сума заборгованості за основною сумою боргу, а 26700 грн сума заборгованості за відсотками. 09 червня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103584258. 27 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу відповідно до якого позивач набув права вимоги до зазначеного ним відповідача в сумі 19965 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 14515 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн сума заборгованості за пенею. 09 червня 2023 між ТОВ «МІЛОЛАН» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5506645. 29 січня 2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір Факторингу № 29012024, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 21072 грн, з яких: 4262 сума заборгованості за основною сумою боргу, 15860 грн сума заборгованості за відсотками, 950 грн заборгованість за комісією.

Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалося на невиконання позичальником умов вище згаданих договорів щодо повернення у встановлений строк грошових коштів, а позивач, у свою чергу, набув право вимоги до відповідача за всіма перерахованими вище грошовими зобов`язаннями.

Суд зважає на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором у даній справі, тому не володіє і не може володіти оригіналами первинних документів на підтвердження надання кредитних коштів, беручи до уваги, що відповідно до п. 35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні такі документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Судом перевірено, що картка, на яку йдеться посилання у первинних договорах оформлено на ОСОБА_1 , на яку 29.05.2023 вона дійсно отримала переказ в сумі 9000 гривень, а 09.06.2023 відбулося зарахування два рази по 5000 гривень. Наведене підтверджується інформацією АТ КБ «Приватбанк» (а.с.21-26 том 2). Такі суми відповідають сумам і датам отриманих кредитів, зазначеним у договорі № 78983974 від 29.05.2023 у п. 2.1 (а.с.9 том 1) у договорі № 103584258 від 09.06.2023 у п. 1.2 (а.с.24 том 1) та договорі № 5506645 від 09.06.2023 у п. 1.2 (а.с.37 том 1).

Таким чином, посилання відповідача про те, що вона не отримувала у позику таких коштів спростовано повідомленням банку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються підприємцем, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим підприємець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , маючи намір отримати в позику грошові кошти, ідентифікувала себе в інформаційно-телекомунікаційній системі згаданих вище Товариств та пройшла реєстрацію на веб-сторінці Товариства. Під час здійснення реєстрації відповідачка надала всі особисті дані (ПІБ, дані паспорта, дату та рік народження, РНОКПП, номер мобільного телефону, електронну пошту, місце реєстрації), чим фактично надала згоду на обробку персональних даних. Для безпосереднього оформлення кредитів (позики) відповідач обрала бажані суми, погодилася на строк кредитування, і самостійно внесла номер банківської картки та підтвердила, що ознайомлений з Правилами надання грошових коштів у позику.

Після прийняття позичальником умов вище згаданих договорів, всі договори підписано відповідно до вимог ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а саме, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався на особистий телефонний номер відповідача. На спростування вказаних обставин відповідачем доказів не подано.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 дійшов висновку, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписано позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами правочинів підтверджено належними та допустимими доказами.

ОСОБА_1 вважається ознайомленою з умовами правил в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», про що свідчать виконані фактичні дії в ІТС. Матеріали справи не містять даних щодо звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу використання третіми особами її персональних даних. Тому у законний спосіб не спростовано волевиявлення відповідача щодо встановлення кредитних правовідносин із вище згадуваними первісними кредиторами.

Отже, відсутні підстави для оцінки аргументів відповідача про неукладеність згадуваних вище договорів, зважаючи на те, що у разі виконання договору обома сторонами (зокрема, надання кредитних коштів кредитодавцем та користування ними позичальником, вчинення інших дій в рамках укладеного правочину), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий кредитний договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

Виходячи із принципу змагальності сторін, який є визначальним у цивільному судочинстві, суд діяв в межах заявлених позовних вимог та перевіряв доводи сторін на предмет наявності або відсутності у відповідача заборгованості за кредитом.

Розрахунки суми боргу (а.с. 257-262 том 1) є детальними і створюють уявлення про фактично нараховані суми, тобто така заборгованість виникла у період строку кредитування, а самим ТОВ «ФК «ЄАПБ» будь-яких зайвих сум до стягнення не заявляється.

Так, за договором № 5506645 від 09.06.2023 сума заборгованості нарахована у чіткій відповідності до взятих відповідачкою згідно п. 1.5.1,1.5.2,1.5.3 , 1.5 зобов`язань (а.с.37-38 том 1) та в межах строків врегульованих у п. 1.3,1.3.2 договору (а.с.37 том 1). За договором № 78983974 від 29.05.2023 сума заборгованості нарахована у чіткій відповідності до взятих відповідачкою згідно з п. 2.5, п.18 зобов`язань (а.с.9-11 том 1) та в межах строків врегульованих сторонами. За договором № 103584258 від 09.06.2023 сума заборгованості нарахована у чіткій відповідності до взятих відповідачкою згідно з п.1.3, 1.3.2,1.5, п.2.6,2.4.2 зобов`язань та в межах строків врегульованих сторонами (а.с. 24-29 том 1).

Оскільки доведено достовірними доказами отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами, посилання відповідача на необгрунтованість вимог позивача, якому вимоги перейшли за Договорами Факторингу, суд визнає безпідставними.

Позивачем до договорів факторингу надані Додатки із реєстрів боржників, де чітко міститься посилання про відступ боргу саме по боржнику ОСОБА_1 із зазначенням сум, які в подальшому заявлено у позові, що розглядається судом.

13 червня 2022 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду №7 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, якою сторони погодили викласти п. 9.1 Договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік» (том 1 а.с.159)).

Тому сформовані реєстри боржників, де включена ОСОБА_1 , були такими, що відповідали відступленій вимозі.

Недійсності договорів факторингу будь-яким судовим рішенням не встановлено, тому стверджувати, що позивач не набув права вимоги, про які зазначає у позові, суд за цим позовом, не має правових підстав.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Як убачається з матеріалів справи, заборгованість відповідачем не сплачена ні новому, ні попереднім кредиторам, внаслідок чого утворена сума заборгованості може бути стягнута за судовим рішенням. Таким чином, вимоги позову є законними і обгрунтованами, а позов підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст. 141 ЦПК України внаслідок задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду.

Керуючись ст.ст.11,16, 516-517, 536, 549, 625,1048-1050,1052,1054 ЦК України та на підставі ст.ст. 12-13,43,82,89,128,130,131,141,211,247,259,263-265,268,273,274,279, 353-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) заборгованість за договором позики № 78983974 в сумі 35600 гривень, заборгованість за кредитним договором № 103584258 в сумі 19965 грн, заборгованість за кредитним договором № 5506645 в сумі 21072 грн, а всього 76637 (сімдесят шість тисяч шістсот тридцять сім) гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) в рахунок повернення сплаченої суми судового збору 3028 грн ( три тисячі двадцять вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою складення повного тексту судового рішення є 11 листопада 2024 року.

Суддя Карпинська Н.М.