Справа № 183/1370/24
№ 2/183/1845/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2024 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Парфьонова Д. О., за участю секретаря судового засідання Моісєєва К. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сєвєродонецької міської ради про:
- визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру загальною площею 56,3 кв. м, житловою 39,6 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ,
позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позивач указує, що ним були вжиті численні заходи для отримання дублікату договору дарування, або хоча б копій правовстановлюючих документів, а саме: направлено запити до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо стану архіву Сєвєродонецької державної нотаріальної контори та діяльності Сєвєродонецької державної нотаріальної контори; направлено заяву до КП «Сєвєродонецьке бюро технічної інвентаризації» щодо підтвердження реєстрацію права власності на квартиру (залишено без відповіді); направлено заяви щодо наявності електронних копій або копії правовстановлюючих документів на квартиру до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (залишено без відповіді), акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Луганськгаз» (залишено без відповіді); направлено лист до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо наявності архівних документів та можливості видати дублікат договору дарування квартири (повернувся за закінченням терміну зберігання).
Листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) позивача повідомлено, що документи нотаріального діловодства та архіву з тимчасово окупованої території міста Сєвєродонецьк не передавались, встановити їх місцезнаходження та стан збереження неможливо. Листом акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», позивача повідомлено, що товариство не має копій правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В правове обґрунтування позову посилається на те, що ним було набуто право власності на квартиру в 2002 році. Відносини права власності на нерухоме майно регулювалися ЦК УРСР 1963 року, Закон України «Про власність», Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністерства Юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18 лютого 2002 року № 157/6445 тощо. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відтак, ураховуючи, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі, зокрема, договору, предметом якого є нерухоме майно чи його дубліката, здійснити реєстрацію права власності на квартиру, не вбачається за можливе, оскільки наявні в позивача документи не відповідають вимогам встановленим Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». В інший спосіб визнати право власності на квартиру та зареєструвати його в Державному реєстрі речових прав він не має можливості.
Постановленою судом ухвалою від 16 лютого 2024 року відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 16 березня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні 05 червня 2024 року проведено допит свідка ОСОБА_3 та оглянуто оригінали документів домової книги для прописки громадян з відтиском штампу та печатки Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову та просив його задовольнити, пояснив, що правовстановлюючі документи на майно знищені внаслідок влучання снаряду у квартиру та залишилися на тимчасово окупованій території України. Відновити іншим чином документи є неможливим. У подальшому позивач надав клопотання про розгляд справи у його відсутність та підтримання вимог позовної заяви, відмовився від допиту свідка ОСОБА_4 .
Представники відповідача в судове засідання не з`явилися, підстав неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Відзивів на позов не подали.
Повторна представників відповідача з урахуванням поданих позивачем та отриманих судом доказів не перешкоджає розгляду справи, внаслідок чого, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, оригінали доказів, заслухавши показання свідка, висновує таке.
Судом установлено, що згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 вересня 2023 року № 347522784 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстроване в Державному реєстрі /а.с.13/.
20 вересня 2023 року позивачем через електронний портал Дія подане повідомлення про пошкоджене або втрачене нерухоме майно (реєстраційний номер ІП-20.09.2023-159556 від 20 вересня 2023 року), /а.с.14, 15-17/.
11 жовтня 2023 року позивачем складено заяву до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Луганськгаз» про надання інформації про збереження електронних копій або копій правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.45-46/.
Позивачем 05 жовтня 2023 року направлено запит до Луганського обласного державного нотаріального архіву з проханням надати інформацію про те, чи передані архівні документи, які можуть підтвердити набуття квартири за адресою: АДРЕСА_1 для централізованого зберігання. Також просив видати дублікат договору дарування квартири, посвідчений нотаріусом Сєвєродонецької державної нотаріальної контори або надати перелік та контактну інформацію архівів Луганської області, які зможуть підтвердити набуття права власності на нерухомість /а.с.47-48, 49, 50/.
01 листопада 2023 року позивачем складено запит до КП «Сєвєроддонецьке бюро технічної інвентаризації» з проханням підтвердити реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в зв`язку з відсутністю інформації в Державному реєстрі прав власності /а.с.51/.
01 листопада 2023 року позивачем складено запит до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області щодо повідомлення чи передані електронні копії або копії правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 або повідомити контактну інформацію підприємства, яким могли бути передані копії документів /а.с.52-53/.
01 листопада 2023 року позивачем складено запит до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо стану архіву Сєвєродонецької державної нотаріальної контори та діяльності Сєвєродонецької державної нотаріальної контори /а.с.54-55/.
Листом Акціонерного товариства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», позивача повідомлено, що Товариство не має копій правовстановлюючих документів на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.57/.
Надані в справу копії квитанцій про оплату за комунальні послуги щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 свідчать про сплату ОСОБА_1 в період 2021-2022 роки комунальних платежів щодо майна за вказаною адресою /а.с.19-23/.
В судовому засіданні 05 червня 2024 року проведено допит свідка ОСОБА_3 , яка показала, що є дружиною позивача та що навесні 2002 року позивач набув квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за договором дарування, який посвідчено нотаріально. Позивач зареєстрував місце проживання у вказаній квартирі у квітні 2002 року. В подальшому, у червні 2022 року, у вказаній квартирі зареєстровано свідка ОСОБА_3 та їх з позивачем двох дітей. Вони проживали у вказаній квартирі, позивач та свідок сплачували за комунальні послуги.
В судовому засіданні 05 червня 2024 року оглянуто оригінали документів домової книги для прописки громадян за адресою: АДРЕСА_1 , з відтисками штампу та печатки Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька, копію якої долучено до матеріалів справи /а.с.9-12/. У вказаній домовій книзі наявні штампи та відмітки про реєстрацію права власності Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька синього кольору з підписами посадових осіб ручкою синього кольору про: набуття права власності на квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , 14 лютого 1995 року; на підставі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_6 27 лютого 2002 року; договору дарування квартири ОСОБА_1 27 березня 2002 року, засвідчену овальним написом начальника Бюро технічної інвентаризації м. Сєвєродонецька від 16 лютого 1995 року про нумерацію книги. При цьому, домова книга містить відмітки про зняття з реєстрації та про реєстрацію, в тому числі ОСОБА_1 02 квітня 2002 року, ОСОБА_3 14 червня 2002 року, ОСОБА_7 зняття з реєстрації 20 серпня 2012 року, ОСОБА_4 зняття з реєстрації 17 серпня 2016 року, ОСОБА_8 01 вересня 2012 року та 25 січня 2022 року зняття зреєстрації в зв`язку зі смертю.
Також судом досліджено роздруковані копії Інтернет сторінок з сайту НАЗК, які підтверджують подання ОСОБА_1 декларацій державного службовця за 2018 2023 роки /а.с.27-44/. Подані роздруківки декларацій в графі 3 «Об`єкти нерухомості» містять інформацію про декларування ОСОБА_1 права власності на квартиру, набуту 05 березня 2002 року, загальною площею 53,3 кв. м. у м. Сєвєродонецьку Луганської області. Однак відомості щодо повної адреси квартири не вказані та зазначено про конфіденційність інформації.
Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність спору, що пов`язаний з втратою позивачем правовстановлюючих документів через тимчасову окупацію території України, невизнання державою факту належності позивачеві майна на праві власності через відсутність правовстановлюючих документів та відсутністю запису про право власності в Державному реєстрі права власності.
Вирішуючи позов, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до п. 1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права н; аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.
Позивач втратив документ, що засвідчує його право власності (договір дарування, витяг про реєстрацію права власності). При цьому отримання дублікату не можливе, що підтверджується особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.
Позивачем право власності набуте у 2002 році. Надана позивачем Домова книга, видана та посвідчена органом, що здійснював реєстрацію права власності на 2002 рік Сєвєродонецьке БТІ з відповідними відмітками про реєстрацію переходу права власності в ній, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Також, відомості у вказаному документі підтверджуються реєстрацією проживання позивача у квартирі, показами свідка.
Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Сєвєродонецьк Луганської області) на теперішній час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном, що порушує його права власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 263-265, 282 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, загальною площею 56,3 кв. м, житловою 39,6 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення у повному обсязі складене та підписане 05 червня 2024 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач-1 Сєвєродонецька міська рада, код в ; місцезнаходження за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 32.

Суддя Д. О. Парфьонов