справа № 2-759/07
провадження № 4-с/165/5/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04 жовтня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гайворонського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Дячук С.Л.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

представника особи, дії якої оскаржуються

Володимирського відділу ДВС

у Володимирському районі Волинської області

Західного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції Бичук Л.С. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нововолинську в режимі відеоконференції цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною,

встановив:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 , особа, дії якої оскаржуються: Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною.

Вимоги обгрунтовує наступним.

07 червня 2007 року Нововолинським міським судом було видано виконавчий лист №2-759 про стягнення із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. 20.08.2009 відділом ДВС Нововолинського МУЮ було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа. 29.12.2011 старшим державним виконавцем Регіщук С.В. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка була зареєстрована 29.12.2011 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна тип обтяження арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 12027687, об`єкт обтяження квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_3 . 27 червня 2014 року виконавче провадження було закінчене у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення.

Спірна квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого 16 листопада 1999 року філіалом приватизаційного відділу Нововолинського управління житлово-комунального господарства.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_1 . 12.08.2019 державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Під час вчинення нотаріальних дій було виявлено, що на вказане житло накладено арешт, реєстраційний номер обтяження №12027687, підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №6549 від 29 грудня 2011 року.

ОСОБА_1 звернувся до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття вищевказаного арешту, повідомивши також, що стягувач ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 він отримав відмову у знятті арешту на вказане нерухоме майно. Крім того, 15 грудня 2020 року Нововолинський відділ ДВС повідомив, що надати будь-яку інформацію згідно матеріалів виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт, не вбачається можливим у зв`язку з їх фактичним знищенням.

Скаржник стверджує, що державний виконавець, не скасувавши арешт, накладений на належне йому майно порушує його право на володіння майном. У зв`язку з наведеним, просить визнати неправомірною бездіяльність Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо незняття арешту з майна, яке належить йому, скасувати арешт нерухомого майна та заборону відчуження на невизначене майно, все нерухоме майно, в тому числі квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладений на підставі постанови про арешт нерухомого майна №6549 від 29 грудня 2011 року, винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нововолинського управління юстиції Регіщук С.В., зареєстрованої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29 грудня 2011 року, реєстратор Волинська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 12027687.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав, зазначив, що він є єдиним спадкоємцем та власником арештованого майна, зокрема квартири.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат Свередюк Ю.А. заявлені вимоги підтримала, просить скаргу задоволити з підстав, наведених у ній. Додатково зазначила, що будь-якого спору щодо арештованого майна, зокрема квартири, не існує. З посиланням на ст. 82 ЦПК України просить також врахувати ухвалу, постановлену у цивільній справі №165/162/22, якою у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна, було відмовлено.

Представник особи, дії якої оскаржуються Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бичук Л.С. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення скарги з мотивів, викладених у відзиві на скаргу, поданому до суду.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали скарги та подані докази, проаналізувавши встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №2-759 від 07 червня 2007 року про стягнення із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно відділом ДВС Нововолинського МУЮ було відкрите виконавче провадження. Тобто, боржником у вказаному виконавчому провадженні є батько скаржника, а стягувачем мати (а.с. 11-13, 16, 18).

29.12.2011 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нововолинського міського управління юстиції Регіщук С.В. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-759 від 07 червня 2007 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_3 (а.с.15).

На підставі вказаної постанови державного виконавця внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 12027687, а саме: арешт квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно інформації, наданої Володимирським відділом ДВС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 27 червня 2014 року вказане виконавче провадження було закінчене у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення, надати будь-яку інформацію згідно матеріалів виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт, невбачається можливим у зв`язку з їх фактичним знищенням (а.с.16-18).

Квартира, за адресою: АДРЕСА_1 , належала на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру (будинок), виданого 16 листопада 1999 року філіалом приватизаційного відділу Нововолинського управління житлово-комунального господарства (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 25 січня 2019 року (а.с.11).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12.08.2019 державним нотаріусом Нововолинської державної нотаріальної контори Бобак О.І., після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем за законом є його син ОСОБА_1 , зокрема на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом цивільного стану м.Фоллоніка Провінція Гроссето (а.с.13). Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання ОСОБА_3 у зв`язку із її смертю були припинені.

В ухвалі Нововолинського міського суду від 14 лютого 2022 року по справі № 165/162/22 за позовом ОСОБА_1 до Нововолинського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про зняття арешту з нерухомого майна, на яку посилається представник скаржника, як висновок зазначено, що у даних спірних правовідносинах арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

У відповідності до положень статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на день прийняття рішення про закінчення виконавчого провадження, далі Закон №606-ХІV) виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов`язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 50 Закону №606-ХІV передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Вказані норми закону зобов`язують державного виконавця при закінченні виконавчого провадження зняти арешт на майно, про що зазначити у постанові.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових спорів, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про неправомірність дій посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо незняття арешту з майна при закінченні виконавчого провадження.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За змістом вказаної норми суд не вправі сам вчиняти дії, що належать до повноважень державного виконавця, у тому числі й скасовувати арешт майна (як про це просить скаржник у прохальній частині скарги), а тому скарга підлягає лише частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 447-450 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати арешт нерухомого майна та заборону відчуження на невизначене майно, все нерухоме майно, в тому числі квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_3 , накладений на підставі постанови про арешт нерухомого майна №6549 від 29 грудня 2011 року, винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Нововолинського управління юстиції Регіщук С.В., зареєстрованої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 29 грудня 2011 року, реєстратор Волинська філія ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, реєстраційний номер обтяження 12027687.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 08 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ