РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа №568/1009/24

Провадження №2/568/296/24

30 вересня 2024 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Троцюк В.О.

секретаря судового засідання Гуменюк Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Радивилів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 27 жовтня 2015 року розірвано. В шлюбі з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після укладення повторного шлюбу, позивач змінила прізвище на ОСОБА_4 . Рішенням Радивилівського районного суду від 12 січня 2015 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з 07 жовтня 2014 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття з послідуючою індексацією згідно Закону. Відповідач до жовтня 2020 року не сплачував аліменти, внаслідок чого утворилась заборгованість. В жовтні 2020 року відповідач частково погасив заборгованість по аліментах, сплативши 32800 гривень. Протягом 2021 року відповідач частково сплачував аліменти: в лютому - 1000 гривень, у червні 3000 гривень, у липні 2000 гривень, у вересні 2000 гривень, у листопаді 2000 гривень. В подальшому відповідач аліменти не сплачував, і лише у вересні 2023 року сплатив 6000 гривень. Внаслідок невиконання відповідачем аліментних зобов`язань та систематичного прострочення у їх сплаті, у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на травень 2024 року становить 60606,00 грн, що підтверджується наданими державним виконавцем розрахунками. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який не сплачує аліменти та систематично допускає прострочення у їх сплаті, вона має право згідно з вимогами ч.1 ст.196 СК України на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості. Згідно розрахунку пені за несплату аліментів за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року розмір пені становить 60606,00 грн. Просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення судового засідання або про проведення судового розгляду за її відсутності не подавав.

Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 07.10.2014 року та продовжувати до її повноліття, в наступної індексацією згідно Закону. (а.с.14)

Після укладення 03 жовтня 2020 року шлюбу з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. (а.с.18)

Відповідно до розрахунку, складеного державним виконавцем Радивилівського відділу державної виконавчої служби у Дубенському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадження №46367492 за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року заборгованість по сплаті аліментів за боржником ОСОБА_2 , з урахуванням внесення відповідачем часткових платежів сума заборгованості становить 60606,00 гривень. (а.с.16-17)

Згідно розрахунку, наданого позивачем, неустойка (пеня) за прострочення зі сплати аліментів за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року складає 1421283,12 грн. Однак, з врахуванням положень ч.1 ст.196 СК України, сума пені, що стягується з боржника аліментів, не може перевищувати 100% заборгованості, що становить 60606,00 гривень. (а.с.11-12).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.

Як встановлено статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.03.2020 у справі № 316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Оскільки відповідач докази на підтвердження відсутності своєї вини щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання спільної з позивачем дитини не надав, суд вважає доведеною та неспростованою наявність вини відповідача у виникненні такої заборгованості. При цьому факт здійснення періодичної оплати аліментів, однак у розмірі, недостатньому для повного погашення наявної заборгованості, не спростовує вину відповідача у неналежному виконанні зобов`язання щодо сплати аліментів.

Вказане дає підстави дійти висновку, що оскільки відповідач не виконав вчасно та у повному розмірі зобов`язання щодо сплати аліментів на користь позивача відповідно до рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 18 грудня 2014 у справі №568/1296/14, позивач має право на стягнення відповідної компенсації у формі пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Крім цього, суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, згідно з яким при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Також у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +............(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Позивачем був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року, який обрахований згідно вищевказаної формули, та відповідно до якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 1421283,12 грн. Однак, позивачем у вказаному розрахунку не враховано часткове погашення відповідачем заборгованості по сплаті аліментів, що суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у справі №171/696/21,

При дослідженні розрахунку державного виконавця, судом встановлено, що відповідачем за період з жовтня 2020 року по вересень 2023 року здійснювались часткові платежі аліментів, а саме: у жовтня 2020 року 32800,00 грн, у лютому 2021 року 1000,00 грн, у червні 2021 року 3000,00 грн, у липні 2021 року 2000,00 грн, у вересні 2021 року 2000,00 гривень, у листопаді 2021 року 2000,00 грн та у вересні 2023 року 6000,00 грн.

Так, як зазначив Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19.01.2022 року №711/679/21, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Відповідно до вищевказаного, розмір пені по аліментах за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року включно, враховуючи часткове погашення заборгованості по аліментах відповідачем, становить 930 400,86 гривень.

Разом із тим, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивач вказувала на необхідність застосування положень ч.1ст. 196 СК України, та визначила розмір пені у сумі 60606,00 грн, який відповідає розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом.

Відтак відповідно до ч.1 ст.196 СК України та приймаючи до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року, не може бути більшим 100 відсотків заборгованості та становить 60606,00 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст.141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.2, 4, 76-82, 89, 133, 141, 223, 247, 259, 263-265, 280, 282-284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з жовтня 2014 року по травень 2024 року в розмірі 60606 (шістдесят тисяч шістсот шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Троцюк