Провадження № 2/0158/710/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Корецької В.В.
за участю секретаря Процик Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в :
Представник ОСОБА_1 адвокат Москвичов С.І. звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем позивач перебуває у шлюбі, який був зареєстрований 11.03.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 272.
Від даного шлюбу у подружжя народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння. Шлюбних стосунків вони не підтримують, спільно не проживають, примирення не досягнуто, зберігати сім`ю надалі не бажає, тому просить розірвати шлюб.
Крім цього, зазначає, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків щодо утримання дочки, матеріально не допомагає, а тому просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , щомісячно, аліменти на утримання їх малолітньої дитини, в твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку та 1598 грн., починаючи з шестирічного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду, а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 20.08.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 11.03.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 272, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.03.2022 року /а.с.7/.
Перебуваючи у шлюбі у подружжя народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.06.2023 року /а.с.9/.
Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
В силу ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їх права, а також права їх дітей.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
З матеріалів справи вбачається, що сторони не підтримують подружніх відносин, не спілкуються, їх сім`я розпалась, а шлюб існує формально.
Разом з тим, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення.
Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу на даний час є неможливим. При цьому, суд не вбачає порушення прав та інтересів осіб.
Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
В силу ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дитину можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років становить 2563 гривні, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати малолітню дитину.
Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.
Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України, визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та в матеріалах справи відсутні докази наявності у нього будь-яких медичних протипоказань щодо працевлаштування та заняття тими видами діяльності, які дають можливість належного утримання себе та дитини.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітньої дитини; те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька.
Враховуючи викладене, беручи до уваги потреби дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх малолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1281,50 грн. до досягнення дитиною шестирічного віку та 1598 грн., починаючи з шестирічного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду.
На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов, в частині розірвання шлюбу, підлягає до задоволення, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Поряд з цим, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.
Також, відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем по справі заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі докази: договір про надання правової допомоги №10/07/24-17 від 10.07.2024 року, акт виконаних робіт №10/07/24-17 від 11.07.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АС №1101820 від 10.07.2024 року/а.с.11-13/.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд зазначає, що гонорар адвоката формується з дотриманням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» самостійно адвокатом.
Правнича допомога є специфічною послугою - складно визначити її універсальну вартість, що пов`язано із індивідуальністю кожної справи. Саме тому, розмір гонорару адвокатів визначається за їх домовленістю із клієнтом. Як адвокат визначає гонорар - виходячи із власних міркувань, при цьому враховується складність справи, досвід, кваліфікація, фінансова можливість клієнта, завантаженість та інші обставини.
Стаття 59 Конституції України проголошує, що кожен має право на професійну правничу допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги складність справи, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., підлягають до часткового задоволення та стягнення з відповідача в користь позивача 1500 гривень витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 274-279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 109, 110, 112-114, 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд -
у х в а л и в :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований 11.03.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за актовим записом № 272 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1281 (одна тисяча двісті вісімдесят одна) грн. 50 коп. до досягнення дитиною шестирічного віку та 1598 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім) грн., починаючи з шестирічного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду - 16.07.2024 року.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати Рожищенському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача адвокат Москвичов Сергій Ігорович, адреса: м. Луцьк, просп. Волі, 6, офіс №76, Волинської області.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька