Справа № 131/892/24
Провадження № 2/131/232/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 р.м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Шелюховського М.В.,

секретаря судового засідання Курман Ю.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Бездітна Т.В., що діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 101 050,88 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 08 лютого 2024 року, об 11:45 год. в с. Лиса Гора, будучи водієм гужового транспорту, ОСОБА_3 залишив на смузі відведення дороги тварину (з возом) без нагляду, не вживши всіх заходів з недопущення його самовільного руху, внаслідок чого гужовий ТЗ скоїв наїзд на припаркований автомобіль Renault klio, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , у результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року по справі №131/233/24, ОСОБА_3 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді, притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП.

Оскільки шкода завдана майну ОСОБА_2 є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки належного ОСОБА_3 на праві власності наявні усі безумовні підстави для відшкодування ОСОБА_3 матеріальної шкоди ОСОБА_2 .

Представник позивача в позовній заяві вказує, що згідно Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу №237/03-24 від 07 березня 2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля - ОСОБА_2 , марки RENAULT CLIO SYMBOL, реєстраційний номер НОМЕР_2 на дату настання події 08 лютого 2024 р, становить: 101 050, 88 грн.

03.04.2024 року ОСОБА_3 було надіслано вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, яку вимагали відшкодувати ОСОБА_2 матеріальний збиток у 10 денний строк з дня отримання даної вимоги. Вимога ОСОБА_3 проігнорована, жодних коштів перераховано (надано) у рахунок відшкодування шкоди не було, у зв`язку із чим він звернувся до суду.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Бездітна Т.В. подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовільнити.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає та просить справу слухати у його відсутність.

Дослідивши матеріали по справі, взявши до уваги думки сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року по справі №131/233/24, вбачається, що 08 лютого 2024 року, об 11:45 год. в с. Лиса Гора, будучи водієм гужового транспорту, ОСОБА_3 залишив на смузі відведення дороги тварину (з возом) без нагляду, не вживши всіх заходів з недопущення його самовільного руху, внаслідок чого гужовий ТЗ скоїв наїзд на припаркований автомобіль Renault klio, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , у результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 7.7 (в) Правил дорожнього руху, а саме: особам, що керують гужовим транспортом, і погоничам тварин забороняється: залишати на смузі відведення дороги тварин без нагляду та випасати їх. Своїми діями ОСОБА_3 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 14 лютого 2024 року по справі №131/233/24, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На підтвердження вартості завданих збитків надає інформацію згідно висновку №237/03-24 від 07 березня 2024 року.

Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №237/03-24 від 07 березня 2024 року було встановлено загальну суму матеріальних збитків, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, власнику автомобіля Renault klio, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 101050,88 грн.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 25 липня 2024 року, він визнає позов повністю, тим самим визнає себе винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталась 08 лютого 2024 року, об 11:45 год. в с. Лиса Гора, та відповідно до постанови Іллінецького районного суду від 14 лютого 2024 року ОСОБА_3 визнав себе винним.

Отже, між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку із завданням майнової та моральної шкоди, які регулюються главою 82 ЦК України.

Положеннями статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено ч.1 ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зміст норм ст.ст. 11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення деліктного зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність майнової шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала майнової шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала майнової шкоди, та її результатом майновою шкодою; вина особи, яка завдала майнової шкоди. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування майнової шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану майнову шкоду. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях із відшкодування майнової шкоди передбачає презумпцію вини заподіювача майнової шкоди, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача майнової шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні майнової шкоди, натомість зобов`язаний подати докази, що підтверджують факт завдання такої шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої майнової шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати таку шкоду. Водночас саме на відповідача законом покладається обов`язок зі спростування презумпції вини заподіювача шкоди. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Таким чином відповідно до ст. 1188 ЦК України відповідач повинен відшкодувати шкоду потерпілому.

Згідно ч.1 ст. 1192 ЦК України, Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду.

Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позовної заяви позивачем.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 101050,88 грн (сто однієї тисячі п`ятдесять гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (однієї тисячі двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Представник позивача: адвокат Бездітна Тетяна Вячеславівна, адреса: 21050, м.Вінниця, вул.Шолом Алейхема, 11/9,

що діє в інтересах позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: