н/п 2/490/2883/2024 Справа № 490/6348/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді-Гуденко О.А., при секретарі - Вознюк Д.І. , без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що у шлюбі з відповідачем народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неповнолітня дитина зареєстрована та проживає з позивачем, знаходиться на її повному утриманні.Батько дитини у добровільному порядку не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання.

Відтак, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 31.05.2024 року і до повноліття дитини.

В обгрунтування стягнення аліментів за минули йперіод посилається на те, що 31.05.2024 року вона зверталася до суду з заявою про видачу судового наказу, проте у його видачі судом було відмовлено з незалежних він неї підстав, отже вона вживала заходів щодо отримання алміентів.

Відповідно до ч. 1ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до частин 2-6статті 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що у даній справі розглядається спір про стягнення аліментів, який підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьоїстатті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою суду від 25.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

01 жовтня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив , що гроші завжди перераховував на карти та давав готівкою, кошти надходили на як рахунок відповідача - ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_3 , так і на рахунок тещі - ОСОБА_4 . З початку повномасштабної війни донька ОСОБА_5 проживає не з матір`ю, а з тещею та тестем в селі Краснопілля Березанського району.Окрім того, в 2024 році відповідач купила собі автомобіль , що суперечить її ствердженню про складне матеріальне становище. Весь цей час він допомагав доньці добровільно. Натомість він є військовослужбовцем і не завжди отримує "бойові виплати" .Наразі він отримав важке поранення під час виконання бойового завдання і вимушений витраачати значні кошти на лікування та реабілітацію.

22.10.2024 року від представника позивача надійшли пояснення на відзив, в якому зазначає, що всі доводи відповідача є необґрунтованими, не ґрунтуються на нормах діючого законодавтсва та мають лише емоційне ставлення відповідача до позивача. В позовній заяві позивач просить стягнути аліменти у розмірі визначеному діючим законодавством та рекомендованим законодавцем на 1 дитину. Законодавець не дає альтернативної можливості вибору виду доходів боржника з приводу стягнення аліментів, заявлених у частині від доходу. Сплата аліментів за попередні роки не позбавляє позивача права звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів з відповідача наразі. Отримані відповідачем поранення не стали підставою для його звільнення зі служби або встановлення йому інвалідності. Надані відповідачем, нагороди та звання є підставою для дитини гордитися своїм батьком, але не є підставою для зменшення розміру аліментів. Відповідач не надав до суду довідки про доходи та витрати на лікування за медичним призначенням, що у співвідношенні могли б стати доказами для висновків про недостатність грошових коштів на лікування після сплати аліментів.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, представник позиваач адвокат Родіонова В.Є. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов просить задовольнити.

Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`являвся. У відзиві просив врахувати його стан здоров`я , що наразі він обмежений до пересування і попереду має перенести ще багато операцій, та призначити аліменти без врахування "бойових виплат", а лише із заробітної плати..

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

23 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб , зареєстрований за відповідним актовим записом №196 від 23 липня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , в графі батьки зазначено : батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .

05.04.2017 року рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва у справі № 490/956/17 шлюб між сторонами розірвано.

Судом досліджено квитанції , які долучив ОСОБА_2 , з яких вбачається , що відповідач сплачував певні кошти в добровільному порядку на картковий рахунок , як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 , які за місяць перевищували встанволений законом міеімальний прожитковий мінімуму на дитину , і лише після отримання важкого поранення та тривалого перебування в хірургічних відділеннях в серпні 2024 року - його виплати на дитину в добровільному порядку зменшилися, проте все одно перевищували рекомендований законом мінімальний розмір аліментів.

За змістом ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно приписів ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Принципом № 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, закріплено право дитини на здорове зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 статті 8 ЗаконуУкраїни"Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як роз`яснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки із матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли домовленості про сплату аліментів на доньку, позивачка, з якою проживає дитина, скористалася правом звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Як визначено ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 1 ч. 3 ст.181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобовязаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Так, при вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що неповнолітня дитина проживає разом з матір`ю, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто.

Крім того, відповідач є військовослужбовцем, проходить лікування та реабіліитацію після отриманого поранення при виконанні бойового завдання , відомостей про наявність у нього утриманців та інших аліментних зобов`язань суду не надано.

Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивачки, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було. У своєму відзиві відповідча просить врахувати йогос тан здоров`я, проте не просить зменшити розмір заявлених аліментів.

За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, по своїй правовій природі аліментні зобов`язання є періодичними платежами та підлягають сплаті щомісяця.

Положеннями ч. 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, суд приходить до висновку , що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню , а саме стягнення аліментів починаючи з 24.07.2024 року з дня подачі позову до суду , враховуючи те , що відповідач сплачував до цього періоду певні кошти в добровільному порядкуі достеменних доказів , що позивачка не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

Що стосується заперечень відповідача щодо вирахування аліментів тільки з заробітної плати без врахування інших виплат- то таке не підлягає вирішенню в межах даного позову.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.5 ЗаконуУкраїни«Просудовийзбір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Судом встановлено , що ОСОБА_2 , є участником бойових дій , що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 .

Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог,з матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_2 , є участником боєвих дій , згідно Закону України "Про Судовий Збір" під час розгляду справи в усіх судових інстанціях учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 180-182, 183 СК України, ст.ст. 4-5, 12, 76-81, 89, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354-355, 430 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) , починаючи з 24 липня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Гуденко