САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2627/24
Провадження №2/726/412/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про передачу справи за підсудністю)

12.11.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у режимі відеоконференції, клопотання представниці відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаповал Олени Володимирівни про визначення підсудності у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

за участю учасників судового провадження:

представниці відповідача Шаповал О.В.,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Вказаний вище позов сформований у системі «Електронний суд» 10.09.2024 та отриманий судом 11.09.2024 та у цей же день переданий на розгляд головуючого судді Асташева С.А., згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 12.09.2024 прийнято позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 23.09.2024, про що повідомлено сторони.

17.09.2024 через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шаповал Олени Володимирівни, а також клопотання про визначення підсудності у справі.

Представник відповідача вказує про те, що місце реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , а місце реєстрації відповідача АДРЕСА_2 . Однак також зазначає про те, що позивачка проживає у м. Барселона Іспанія.

Таким чином вважає, що згідно із ст. 29 ЦПК України підсудність справ за заявою про розірвання шлюбу, у разі проживання позивача за кордоном, визначається ухвалою судді Верховного Суду у тому разі, якщо особа, яка її подала є громадянином України, який проживає за її межами.

З посиланням на доводи та норми права просить передати справу 726/2627/24 до Верховного Суду для визначення територіальної підсудності. Визначити підсудність цивільної справи 726/2627/24 про розірвання шлюбу між сторонами за Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області.

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Ноцький О.В. 23.09.2024 та 17.10.2024 скерував заяву у якій підтримав позовні вимоги та просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивачки у справі.

Представник відповідача адвокат Шаповал О.В. підтримала раніше скероване клопотання про направлення справи за підсудністю, однак вказала про те, що не заперечує щодо передачі справи для розгляду за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, за місцем реєстрації відповідача.

Заслухавши думку представниці відповідача з підстав заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи та отриману судом інформацію, доходжу висновку, що справа не підсудна Садгірському районному суду м. Чернівці.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України, позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Таким чином, за загальним правилом позови пред`являються до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак у справах про розірвання шлюбу, передбачено альтернативну підсудність, за наявності доказів на підтвердження обставин, що на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, чи підсудність за домовленістю подружжя визначено за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Так, за даними Єдиного державного демографічного реєстру судом встановлено, що:

-позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресю: АДРЕСА_3 (відповідь № 781023 від 11.09.2024);

-відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресю: АДРЕСА_2 (відповідь № 781017 від 11.09.2024).

Разом із тим, позивачка у своєму позові, подаючи його до Садгірського районного суду м. Чернівці, вказує на те, що на даний час у зв`язку із військовими діями вона фактично проживає в м. Чернівці, на доказ чого надає суду копію договору оренди квартири (за адресою: АДРЕСА_4 ) у приватної особи від 01 травня 2024 року.

Відповідач не заперечує своєї реєстрації та проживання за адресю: АДРЕСА_2 , однак вказує про те, що позивачка наразі проживає за межами України у Іспанії.

Крім того, суду надані документи, зокрема із міста Барселони, щодо оренди ОСОБА_2 приміщення у м. Барселоні.

Також, за клопотанням відповідача на ухвалу суду від 29.10.2024 отримано інформацію із Державної прикордонної служби України від 30.10.2024 відповідно до якої ОСОБА_3 21.08.2024 виїхала за межі України 21.08.2024.

Таким чином, остання наразі перебуває за межами України, а тому не може фактично проживати в АДРЕСА_4 та, згідно із отриманою інформацією, не проживала за цією адресою на момент подачі позову.

Беручи до уваги встановлене місце реєстрації сторін, що не відносяться до територіальної юрисдикції Садгірського районного суду м. Чернівці, справа не підсудна цьому суду.

При цьому позивачем не доведено відповідно до ч.2 ст. 28 ЦПК України факт її фактичного проживання на території підсудній суду, а також факт наявності саме на її утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей. Також не доведено, що позивачка не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Разом із тим, суд вважає необґрунтованим клопотання представника відповідача щодо необхідності направлення справи до Верховного Суду для визначення територіальної підсудності, у порядку ст. 29 ЦПК України.

Так, статтею 29 ЦПК України передбачено, що підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Зі змісту указаної норми процесуального права вбачається, що Верховний Суд визначає підсудність справ про розірвання шлюбу у двох випадках:

-за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами,

-між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України.

Іншого тлумачення указана норма не допускає.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянами України визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

Доказів того, що обидві сторони спірних правовідносин проживають за межами території України матеріали справи не містять, а суд неуповноважений на підставі припущень вважати доведеними юридичні факти.

Сам відповідач вказує про своє проживання на території України.

Також з матеріалів справи вбачається, що сторони у справі є громадянами України.

За таких обставин суд вважає, що правових підстав для вирішення підсудності цієї справи Верховним Судом не має, оскільки не встановлено, що позивач чи відповідач є іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, а також що обидві сторони спірних правовідносин проживають за межами території України.

Разом із тим, з наведеного вище у сукупності вбачається, що провадження у справі відкрито з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним незалежним і неупередженим.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилося, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду.

Згідно із положеннями ч.9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

З матеріалів справи встановлено дійсне місце проживання та реєстрації відповідача, а тому з метою недопущення порушення підсудності у справі, враховуючи, що розгляд справи не розпочався, така справа повинна бути передана за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Відповідно дост.32ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 187, 258-260, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача про передачу справи до Верховного Суду для визначення підсудності відмовити.

Цивільну справу № 726/2627/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу передати для розгляду за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. А. Асташев