Справа № 700/524/24
Провадження № 2/700/269/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О.,

позивачки: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду в смт. Лисянка Черкаської області цивільну справу №700/524/24 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

установив:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з покійним чоловіком ОСОБА_6 до дня смерті вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Від нього мають трьох неповнолітніх дітей, проте батько записаний зі слів матері. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є їхніми спільними дітьми. За життя чоловік усе своє майно заповів їхнім трьом дітям та своєму братові ОСОБА_5 . Нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не підтверджено, що померлий є батьком спадкоємців, хоча у заповіті їх імена та дати народження чітко зазначені спадкодавцем, що і стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Вислухавши позивача, розглянувши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.08.2023 року вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 та земельної ділянки під даним будинком площею 0,60 га, яка перебувала в користуванні, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,09 га в межах Хижинського старостинського округу Лисянської ОТГ з кадастровим номером :03:001:0410, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,55 га в межах Хижинського старостинського округу Лисянської ОТГ з кадастровим номером :03:000:0052, майнового паю у майні ксп «Промінь» с. Писарівка Лисянського району Черкаської області згідно майнового сертифіката серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2002 року.

Факт належності спадкодавцеві вищевказаного майна підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 142517, копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 142519, копією Свідоцтва про право власності на майновий пай серії НОМЕР_2 , копією рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 20.06.2023 року, яке набрало законної сили.

Відповідно до заповіту, складеного 03.07.2023 року, посвідченого старостою Хижинського старостинського округу виконкому Лисянської селищної ради Звенигородського району Черкаської області Ярошевським С.В., який не змінений, іншим заповітом не відмінений, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті усе його майно заповів у рівних частинах: своїм дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та брату ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Бажаючи прийняти спадкове майно, позивач в інтересах малолітніх дітей звернулася до Лисянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна, однак отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 446/02-31 від 03.04.2024 року у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Із заявою про відмову від спадщини до нотаріальної контори позивач не зверталася.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Статтею 131 ЗК України передбачено право громадян України набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до п. 22-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою ПВС України від 19.03.2010 р №2), відповідно до ст.1225 ЦК України і ст.131 ЗК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання права власності на майно, у разі коли це право оспорюється або не визнається, а також у разі втрати документів на право власності на майно.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно довідки Виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області від 16 вересня 2024 року № 306 підтверджується, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 є дітьми померлого ОСОБА_6 та на момент смерті постійно проживали з ним та матір`ю.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на заповіт може бути реалізоване протягом всього життя особи і включає як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну, скасування.. Усі наведені правомочності заповідача у сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є здійсненням свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

При цьому, вирішуючи спір у цій справі суд звертає увагу на свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та необхідності дотримання принципу пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Також, згідно ч. 2 ст. 1254 ЦК України визначено, що заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Усе своє майно померлий на випадок смерті заповів своїм дітям позивачам у справі та своєму братові відповідачу у справі, а тому саме таке волевиявлення померлого необхідно враховувати при вирішенні спору.

Верховний суд у своїй постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 674/1307/15-ц зокрема вказав, що наявність чинної і не оскаржуваної позивачем постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності є додатковою перешкодою для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки законом не передбачений повторний розгляд питання якщо перше вирішено по суті.

За викладених обставин, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, позовні вимоги є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 5, 12, 13, 71, 74, 81, 142, 211, 258, 259, 263, 265, 273, ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках кожному на таке майно:

-Житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 та право користування земельною ділянкою під даним будинком площею 0,60 га;

-Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,09 га в межах Хижинського старостинського округу Лисянської ОТГ з кадастровим номером :03:001:0410;

-Земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,55 га в межах Хижинського старостинського округу Лисянської ОТГ з кадастровим номером :03:000:0052;

-Майновий пай у майні ксп «Промінь» с. Писарівка Лисянського району Черкаської області згідно майнового сертифіката серії НОМЕР_2 від 25 квітня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2024 року.

Суддя С. Д. Пічкур