Справа № 541/1752/24
Провадження № 2-о/541/101/2024
У Х В А Л А

Іменем України

07 листопада 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі судді Шатілової Л.Г., за участю секретаря судового засідання Гуриної В.М., представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , заінтересованої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів, заінтересовані особи: Диканська селищна рада Полтавської області, ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаною заявою .

Ухвалою суду від 15.05.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.29).

Заявник в судове засідання заявник не з`явився, його представник в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи: Диканської селищної ради до суду подав відзив в якому просив задовольнити заяву ОСОБА_1 , розгляд справи проводити за їх відсутності (а.с. 40).

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 , суду пояснила, що померла ОСОБА_4 є їх з братом- ОСОБА_1 рідною матір`ю, після своєї смерті мати залишила заповіт. Також повідомила, що нею був поданий позов до іншого суду з приводу спадщини залишеної матір`ю.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі№ 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 29 червня2022 року у справі № 205/6338/21 (провадження № 61-19306св21).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту належності ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.04.2014 року, рішення Диканського районного суду Полтавської області від 25.04.2014 року, Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №210650 від 01.07. 2010 року є реалізація спадкових прав, а саме наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останньої.

Таким чином, факти, про встановлення яких просить ОСОБА_1 не підлягають з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки під час розгляду даної справи встановлено існування спору про право, який стосується обох спадкоємців, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

Враховуючи наведене й те, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4 , матеріалами спадкової справи №121/2023 від 07.09.2023 року до майна померлої ОСОБА_4 встановлено, що спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_3 діти спадкодавця, тобто ОСОБА_3 заявляє свої права на спадщину, а встановлення таких фактів, як просить заявник, в порядку окремого провадження не передбачено наведеними вище нормами ЦПК України, тому наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення заяви ОСОБА_1 , поданої її представником ОСОБА_2 , в частині встановлення фактів належності правовстановлюючих документів-без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення такого факту пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження із залученням в якості відповідачів всіх можливих спадкоємців до участі у справі.

Керуючись ст. ст. 4, 259, 260 , 315, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 в частині встановлення фактів належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Диканська селищна рада Полтавської області, ОСОБА_3 , - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Суддя: Л. Г. Шатілова