БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 753/6246/24
провадження № 2-з/361/152/24
УХВАЛА

06 листопада 2024 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

05 листопада 2024 року до Броварського міськрайонного суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1)накладення арешту на об`єкти нерухомого майна:

- земельну ділянку з кадастровим номером :02:014:0137 площею 0.2041га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- садовий будинок (загальна площа (кв.м): 715.7, житлова площа (кв.м): 253.9 (кв.м.), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 12);

2) заборони будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії з державної реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно стосовно вищевказаних об`єктів нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що 08 серпня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір оренди садового будинку (надалі за текстом - Договір оренди). Відповідно до п.1.1. Договору оренди Орендодавець зобов`язувався передати Орендарю в оренду нерухоме майно-садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0,2041 га кадастровий номер :02:014:0137. Відповідно до п.3.1. Договору оренди орендна плата становить 8 943 620,00 грн, що еквівалентно 331 000 доларам США на рік. На виконання умов Договору оренди позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 8 943 620,00 грн, що еквівалентно 331 000 доларам США на рік, що підтверджується розпискою, проте відповідач не передала позивачу у користування вищевказане нерухоме майно. Позивач звернувся до відповідача із вимогою повернути грошові кошти, що отримані нею у якості авансу за Договором оренди садового будинку у загальній сумі еквівалентній 331 000 (триста тридцять одна тисяча) доларів США, проте станом на момент звернення до суду відповідач кошти не повернула. Заявник вважає, що відповідач тривалий час безпідставно утримує кошти, а вищевказане нерухоме майно може бути безперешкодно відчужене на користь третіх осіб або може бути передане в користування іншим особам, що призведе до унеможливлення реального виконання судового рішення.

За приписами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.10.2018 у справі №183/5864/17-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) викладено висновок про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2024 року у справі № 565/482/23 (провадження № 61-12658св23).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач вказував на те, що належне відповідачу нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, що в подальшому може унеможливити виконання рішення суду із стягнення заборгованості.

Разом з тим, до заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 не долучив жодного доказу на підтвердження підстав для забезпечення позову.

Більше того, посилання позивача на можливість відповідачем відчужити майно у будь-який спосіб третім особам спростовується Інформацією сформованою за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», з якої видно на вищевказане нерухоме майно уже зареєстровано декілька обтяжень у вигляді арешту нерухомого майна, які вжиті і судовими рішення і відповідними рішеннями приватного виконавця.

У заяві про забезпечення позову заявник не довів, що захід забезпечення позову, який він просив застосувати, співмірний з предметом спору, зокрема, що вартість нерухомого майна відповідача ОСОБА_2 , на яке просив накласти арешт, є співрозмірним з розміром боргу. Докази про вартість майна до матеріалів справи не долучав.

Крім того, проаналізувавши вищезгадану Інформацію сформовану 29.05.2024 за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», приходжу до висновку, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони будь-яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які дії з державної реєстрації права власності та/або інших речових прав на нерухоме майно стосовно вищевказаних об`єктів нерухомого майна, може призвести до невиконання інших судових рішень, які стосуються вищевказаного нерухомого майна, та відповідно до порушення прав та інтересів інших осіб, які не є учасниками даної справи.

З матеріалів справи видно, що 05 червня 2024 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду із заявою про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 07 червня 2024 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

З поданої 05 листопада 2024 року заяви позивача про забезпечення позову вбачається, що за своїм змістом вона аналогічна до заяви, поданої 05 червня 2024 року. Інших нових доводів чи обґрунтувань заявником у заяві не наведено.

За таких обставин, приходжу до висновку про відмову у задоволенні заяви

ОСОБА_1 про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 149 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Наталія ПЕТРИШИН