Справа № 367/9348/24
Провадження №2-з/367/225/2024
УХВАЛА

Іменем України

30 жовтня 2024 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Шестопалова Я.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

встановив:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Заяву обґрунтовано тим, 01.09.2020 року між ОСОБА_1 , як покупцем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як продавцем, було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири (далі - попередній договір). Пунктом 2.1. попереднього договору сторони зобов`язалися у майбутньому, в обумовлений в п.3.2. цього попереднього договору строк, укласти Договір купівлі-продажу квартири, що надалі іменується Основним договором, за яким Продавець зобов`язується передати Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти від Продавця нерухоме майно: приміщення у житловому будинку, який буде побудований за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках з кадастровим номером :01:052:0254 та :01:052:3000, і сплатити за нього певну суму грошових коштів, відповідно до умов цього договору. Ціна попереднього договору становить 416000 (чотириста шістнадцять тисяч) гривень, еквівалентом яких на момент укладання попереднього договору, є 16000 (шістнадцяти тисяч) доларів США (пункт 2.1.попереднього договору). На виконання пункту 2.2. попереднього договору позивач (покупець) 01 вересня 2020 року здійснила попередню оплату на користь відповідачів (продавця) на суму 416000,00 грн., що підтверджується пунктом 2.2 попереднього договору. Разом з тим, відповідачі умов попереднього договору не виконали та стали ухилятися від комунікацій з позивачем. Згідно ЄДЕССБ, 20.08.2021 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради відповідачам надано містобудівні умови і обмеження на проектування об`єкта будівництва Нове будівництво житлового будинку, реєстраційний номер в ЄДЕССБ MU01:4291-9284-0478-8456. 30.11.2021 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт КС 47 на об`єкті будівництва Нове будівництво житлового будинку. Таким чином, відповідачі отримали документ, який дає право на виконання будівельних робіт після спливу строку дії попереднього договору купівлі-продажу квартири, від позивача приховали ці обставини. З урахуванням наведеного, просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту:на земельну ділянку :01:052:3000, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та на земельну ділянку :01:052:0254, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ч.1 ст. 153 ЦПК України, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій інших осіб, які за час розгляду справи можуть продати, знищити чи знецінити майно, тощо.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяв про забезпечення позову вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову повинна довести співмірність обраного засобу забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 постанови ПленумуВерховного Суду України від 22грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі № 487/7097/18 та від 25 вересня 2019 року у справі №320/3560/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Так, судом встановлено, що 01.09.2020 року між ОСОБА_1 , як покупцем, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як продавцем, було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири.

Пунктом 2.1. попереднього договору сторони зобов`язалися у майбутньому, в обумовлений в п.3.2. цього попереднього договору строк, укласти Договір купівлі-продажу квартири, що надалі іменується Основним договором, за яким Продавець зобов`язується передати Покупцю, а Покупець зобов`язується прийняти від Продавця нерухоме майно: приміщення у житловому будинку, який буде побудований за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках з кадастровим номером :01:052:0254 та :01:052:3000, і сплатити за нього певну суму грошових коштів, відповідно до умов цього договору. Ціна попереднього договору становить 416000 (чотириста шістнадцять тисяч) гривень, еквівалентом яких на момент укладання попереднього договору, є 16000 (шістнадцяти тисяч) доларів США (пункт 2.1.попереднього договору).

На виконання пункту 2.2. попереднього договору позивач (покупець) 01 вересня 2020 року здійснила попередню оплату на користь відповідачів (продавця) на суму 416000,00 грн., що підтверджується пунктом 2.2 попереднього договору.

Земельна ділянка :01:052:3000 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на майно і їх обтяжень.

Земельна ділянка :01:052:0254 належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на майно.

Згідно ЄДЕССБ, 20.08.2021 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради відповідачам надано містобудівні умови і обмеження на проектування об`єкта будівництва Нове будівництво житлового будинку, реєстраційний номер в ЄДЕССБ MU01:4291-9284-0478-8456. 30.11.2021 виконавчим комітетом Ірпінської міської ради зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт КС 47 на об`єкті будівництва Нове будівництво житлового будинку.

Заявник вважає, що є ризик істотного ускладнення чи унеможливлений виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, у випадку задоволення позову у даній справі, у Відповідачів виникне обов`язок щодо сплати Позивачу грошових коштів в розмірі 708 925,00 грн.

На думку суду, представником заявника не доведено, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а захід забезпечення не є співмірним заявленим позовним вимогам.

Судом встановлено, що в поданих суду матеріалах відсутні будь-які докази, які б підтверджували наведені позивачем у заяві про забезпечення позову обставини, якими останній обґрунтовує необхідність вжиття судом заходів до забезпечення позову у справі.

При цьому, відхиляючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до суду.

З огляду на викладене, заява представника представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київської апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова