Справа № 466/6746/24
Провадження № 2/466/2099/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Свірідової В.В.

секретаря Мошовській М.-О.П.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у спрощеному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

установив:

24.06.2024 позивач ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментівна утримання неповнолітніх дітей, в якому просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00гривень, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, однак у будь-якому випадку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.08.2008 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис №258.

Від спільного життя мають двох неповнолітніх дітей, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини та обов`язки з веденням господарства. З відповідачем мають різні погляди на життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені з 03 вересня 2023 року. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, суперечить іі інтересам, примирення між ними не можливе.

Спільне сумісне майно між нами буде поділено самостійно. Спір між батьками про місце проживання дітей відсутній, за взаємною згодою діти зареєстровані та проживають в її будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але її недостатньо.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 27.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному порядку (а.с.18).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не заперечував щодо розірвання шлюбу з позивачкою, та в наданні щомісячної матеріальної допомоги в розмірі 5000,00грн. (п`ять тисяч гривень) на утримання двох спільних неповнолітніх дітей.

Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Між сторонами зареєстровано шлюб 19.08.2008 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №258, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти, донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 (а.с.12-13).

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне сумісне майно між сторонами буде поділено самостійно. Спір між батьками про місце проживання дітей відсутній, за взаємною згодою діти зареєстровані та проживають з матір`ю в її будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей, але її недостатньо.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024рік», установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень .

Статтями 183 та 184 СК України передбачено способи стягнення аліментів: у частці від заробітку або у твердій грошовій сумі та підстави стягнення аліментів одним із таких способів.

Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров`я дитини. Зважаючи на викладене, та, враховуючи в сукупності, те, що обов`язок утримання дитини покладено на обох батьків, те, що діти проживають з матір`ю, те, що відповідач інших утриманців немає, є працездатний.

Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення аліментів в розмірі 5000грн. (по 2500,00грн. на кожну дитину) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання дітей є підставний та підлягає до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1211,20грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19 серпня 2008року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №258.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн. (п`ять тисяч гривень) щомісячно, починаючи з дня подачі позову з 24 червня 2024року до досягнення дітьми повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , сплачений нею при зверненні до суду, судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова