Справа № 182/1349/24
Провадження № 4-с/0182/7/2024
У Х В А Л А

Іменем України

05.06.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Рунчевої О.В., секретаря - Власенко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, державного виконавця Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),-

В С Т А НО В И В:

12.03.2024 року надійшласкаргаадвоката Ревункова В.М.,якийдіє в інтересахОСОБА_1 , на дії/бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в особі держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) якою просив суд:

- поновити строк на подання скарги на дії головного державного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 , визнавши причини пропуску строку поважними;

- визнати неправомірною бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арештів нерухомого майна Скаржника за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, а також арешти нерухомого майна за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

- з обов`язати Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна Скаржника за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, а також зняти арешти нерухомого майна Скаржника за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Свої вимоги мотивує наступним.

З метою реалізації свого права власності Скаржник звернувся до органів нотаріату де йому стало відомо, що належне йому майно знаходиться під арештом. 20.02.2024 року Скаржник звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою по даному факту, на яку 04.03.2024 року було отримано відповідь № 85611 від 04.03.2024 року з якої вбачається, що перевіркою АСВП, встановлено відсутність на виконанні в Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкритих виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 , є боржником. Але згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що арешти нерухомого майна за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. А також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що арешти нерухомого майна за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Також скаржника було повідомлено, що відповідно до вимог чинного законодавства, завершені виконавчі провадження підлягають знищенню після трирічного зберігання в архіві органу державної виконавчої служби. В зв`язку з чимнеможливоідентифікувати в межах яких саме виконавчих проваджень та на підставі яких виконавчих документів накладено вищезазначені арешти.

Враховуючи викладене, Скаржнику запропоновано звернути з питання зняття арешту з майнав порядку ст. 59 Закону України «Про виконавчепровадження» до суду.

Тобто даним листом Скаржнику було відмовлення у знятті арештів з нерухомого майна, належного Скаржнику, при цьому виконавче провадження завершено, підстав для відновлення виконавчого провадження у Відділу не має.

Ухвалою судді від 06.05.2024 року прийняти до свого провадження скаргу адвоката Ревункова В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в особі держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), призначити до розгляду у судовому засіданні в приміщенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської областіна 05.06.2024 року о 14-00 год.

У судове засідання представник заявника не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, на вимогах скарги наполягає.

У судове засідання представник Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, рішення по справі винести на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подана скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2024 року Скаржник звернувся до Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) з заявою по даному факту, на яку 04.03.2024 року було отримано відповідь № 85611 від 04.03.2024 року з якої вбачається, що перевіркою АСВП, встановлено відсутність на виконанні в Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкритих виконавчих проваджень, за якими ОСОБА_1 , є боржником. Але згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що арешти нерухомого майна за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. А також згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що арешти нерухомого майна за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції. Але виконавчі провадження були завершені та у зв`язку зі збігом строк зберігання документів неможливо ідентифікувати в межах яких саме виконавчих проваджень та на підставі яких виконавчих документів накладено вищезазначені арешти.

Нормами цивільного процесуального закону передбачено особливий порядок судового контролю за виконанням судових рішень, який визначений у розділі VII ЦПК України, і передбачає, зокрема, обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 7 частини третьоїстатті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьоїстатті 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини четвертоїстатті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

На зважаючи на дані обставини, арешт з майна так і не був знятий, що змусило звернутися Скаржника зв скаргою до суду. Існування арешту на майно Скаржника порушує його конституційне право на реалізацію свого права на розпорядження належною йому нерухомим майном.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться. При цьому, згідно ст. 56 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Відповідно до ст. ст.12,81ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.76-81ЦПК Українизасобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав скаржника в межах даного судового провадження шляхом скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, якою накладені арешти нерухомого майна ОСОБА_1 за № 2631626, № 2631651, № 2631667 та постанову виданої 25.03.2010 року, якою накладені арешти рухомого майна ОСОБА_1 за № 9702569, № 9702794, № 9702996.

Відносно вимог про визнання неправомірною бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арештів нерухомого майна Скаржника за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, а також арешти нерухомого майна за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції, суд зазначає, що згідно з ч. 1,2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Таким чином, у разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник просив визнати неправомірною бездіяльність Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арештів нерухомого майна Скаржника. Однак самі по собі дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника, що були здійснені в рамках виконавчого провадження відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження» та не впливають безпосередньо на права та обов`язки скаржника. Таким чином, обраний спосіб захисту порушеного права шляхом визнання протиправними дій головного державного виконавця не є ефективним засобом відновлення порушеного права скаржника.

За таких обставин, вимога про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною задоволенню не підлягає.

КеруючисьЗаконом України «Про виконавче провадження», ст. ст.5,12,79-81,442,447,450,451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката Ревункова В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на дії/бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, в особі держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- задовольнити частково.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиціїпро арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, якою накладені арешти нерухомого майна ОСОБА_1 за № 2631626, № 2631651, № 2631667.

Скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, виданої 25.03.2010 року, якою накладені арешти рухомого майна ОСОБА_1 за № 9702569, № 9702794, № 9702996.

Зобов`язати Нікопольський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт нерухомого майна Скаржника за № 2631626, № 2631651, № 2631667 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ № 953155, виданої 21.11.2005 року, а також зняти арешти нерухомого майна Скаржника за № 9702569, № 9702794, № 9702996 накладені на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н, виданої 25.03.2010 року Відділом державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня її повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева