УХВАЛА

30 травня 2024 року

м. Київ

справа № 382/1411/21

провадження № 61-5388ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваль Лариса Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 06 березня 2008 року № K3JWGI в розмірі 3 455 848,03 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, будинок загальною площею 80,50 кв. м, житловою площею 56,10 кв. м., та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмета іпотеки на прилюдних торгах. Виселети відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у будинку АДРЕСА_1 . Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Стягнено з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк».

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнено в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 06 березня 2008 року № K3JWGI в розмірі 295 162,45 грн - заборгованість за кредитом, 123 038,57 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 295 162,45 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, звернуто стягнення на будинок загальною площею 80,50 кв. м, житловою площею 56,10 кв. м, та земельну ділянку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

13 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваль Л. М., засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 03 травня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано для усунення недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, а саме, запропоновано сплатити судовий збір та подати платіжний документ на підтвердження його сплати.

Вимоги ухвали Верховного Суду від 03 травня 2024 рокузаявник виконав.

У частині першій статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц, від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17, у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 564/2199/15-ц, від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 201/6233/17-ц, від 11 вересня 2020 року у справі № 127/17399/19-ц, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, від 28 квітня 2022 року у справі № 2-2755/11, від 16 червня 2022 року у справі № 648/2849/14-ц, від 28 червня 2022 року у справі № 201/9754/17, від 31 серпня 2022 року у справі № 509/1121/18, від 22 грудня 2022 року у справі № 537/974/16-ц, від 06 липня 2023 року у справі № 462/4050/19, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції безпідставно долучив до справи нові докази, які були подані банком без надання суду апеляційної інстанції доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції, а також те, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів - службових записок № Э.65.0.0.0/3-2192 від 11 липня 2011 року «Про перерахунок відсоткової ставки за рішенням суду» та № Э.65.0.0.0/3-2192 від 11 липня 2011 року «Про перерахунок відсоткової ставки за рішенням суду по активу ОСОБА_1 » (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у визначений законом строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.

З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 389, 394, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коваль Лариса Миколаївна, на постанову Київського апеляційного суду від 12 березня 2024 року.

Витребувати з Яготинського районного суду Київської області цивільну справу № 382/1411/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, що не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська