ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м.Суми

Справа №592/3348/22

Номер провадження 22-ц/816/8/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

в присутності

відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Касатської Юлії Анатоліївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2022 року у складі судді Степаненка О.А., ухваленого у м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Ануфрієва Олександра Володимировича, ОСОБА_1 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірною (незаконною) заяви та дії нотаріуса щодо засвідчення справжності підпису та стягнення частки одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем, з 15 вересня 2017 року по 20 січня 2018 року, з 28 січня 2018 року по 24 березня 2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях.

14 квітня 2022 року вона звернулася з письмовою заявою до керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо виплати їй одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина ОСОБА_2 та з відповіді, датованої 13 травня 2022 року вона довідалася, що вона подала заяву, засвідчену приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В. 30 вересня 2020 року про відмову від своєї частки одноразової грошової допомоги, а вся сума допомоги була отримана дружиною її покійного сина відповідачем ОСОБА_1 .

Як на підставу для визнання цієї заяви недійсною, посилається на те, що вона була посвідчена приватним нотаріусом Ануфрієвим О.В., якого запрошувала відповідачка по справі і який не роз`яснив їй сутність заяви, правових наслідків підписання заяви, яку вона не могла прочитати, бо має вади зору. Вважала, що підписує заяву про відмову від пенсії, а виявилось, що вона відмовилась від отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина.

Просила суд визнати неправомірною (незаконною) заяву від 30 вересня 2020 року щодо відмови від своєї частки одноразової грошової допомоги після смерті сина ОСОБА_2 , справжність підпису на якій засвідчувалась приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим О.В.; стягнути з ОСОБА_1 частини отриманої грошової допомоги, що передбачена постановою КМУ від 25 грудня 2013 року за №975.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 за їх безпідставністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та передчасність, порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки, що у зв`язку з наявними в неї захворюваннями очей, встановленими у 2010 році, вона втрачала зір, а в 2020 році вона була незрячою. Крім того, звертає увагу на те, що з 21 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а з 21 серпня 2020 року по 07 вересня 2020 року під наглядом сімейного лікаря, у зв`язку з тяжким перебігом гострого респіраторного захворювання. Наголошує, що зміст заяви при підписані їй не оголошувався нотаріусом, а самостійно її прочитати вона не могла. Домовленість із ОСОБА_1 була на відмову від пенсії по втраті годувальника на користь онуки. Виконаний нею підпис на заяві також вказує на відсутність зору.

Зазначає, що розгляд справи проведено з порушенням норм процесуального права, адже за віком та станом здоров`я вона не змогла захистити свої права.

Вказує і на те, що заява була адресована ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до юридичної особи, якої не існувало, крім того, заява не містила адреси цієї установи, її (позивача) повної адреси реєстрації та мобільного номеру телефону, що також вказує на її недійсність.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Касацька Ю.А. у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги без задоволення.

ІНФОРМАЦІЯ_1 подав апеляційному суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому шпиталі в м. Київ помер син позивача - ОСОБА_2 ( а.с. 11, 16, ).

На час смерті ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачам ОСОБА_1 (а.с. 40). Також, у померлого ОСОБА_2 залишилася малолітня дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 06 січня 2019 року старший солдат ОСОБА_2 в період з 15 вересня 2017 року по 20 січня 2018 року, з 28 січня 2018 року по 24 березня 2018 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях на підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 29 жовтня 2017 року № 97, наказу командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по стройовій частині) від 15 вересня 2017 року № 261, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по стройовій частині) від 23 січня 2018 року № 23, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по стройовій частині) від 29 січня 2018 року № 29, наказ командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (по стройовій частині) від 24 березня 2018 року № 84, наказ першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 26 березня 2018 року № 38/дск (а.с. 12, 14).

30 вересня 2020 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Аніфрієвим О.В. нотаріально посвідчено заяву ОСОБА_2 , адресовану ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступного змісту: «Я, ОСОБА_2 , відмовляюсь від своєї частки одноразової грошової допомоги після смерті мого сина ОСОБА_4 , що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року за №975. Текст заяви для підписання прочитаний мені нотаріусом вголос, її зміст зрозумілий і відповідає моєму волевиявленню» (а.с. 9).

25 квітня 2022 року керівнику ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 подано заяву, датовану 14 квітня 2022 року, в якій вона просила виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 сина ОСОБА_2 (а.с. 8).

Листом від 13 травня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповідь на заяву ОСОБА_2 повідомив, що після заяви про відмову від своєї частки одноразової грошової допомоги, зареєстрованої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Анфрієвим О.В. від 30 вересня 2020 року, питання про виплату вирішується у судовому порядку (а.с. 7).

Встановлено також, що з 21 липня 2020 року по 03 серпня 2020 року та 21 серпня 2020 року по 07 вересня 2020 року ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному. З 22 лютого 2021 року по 25 лютого 2021 року позивач перебувала на лікуванні у відділенні мікрохірургії ока ( а.с. 18, 19, 57).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано безспірних доказів того, що внаслідок вад зору вона не мала можливості ознайомитися з змістом оспорюваної заяви і не усвідомлювала зміст та правові наслідки заяви про відмову від частки одноразової грошової допомоги після смерті сина.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від від 25 грудня 2013 року № 975.

Пунктом 5 цього Порядку визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Тобто, після смерті ОСОБА_2 право на отримання одноразової грошової допомоги мали його мати ОСОБА_2 , дружина ОСОБА_1 та малолітня дочка - ОСОБА_3 . У зв`язку з відмовою позивача від отримання цієї допомоги, її частка розподілилася між дружиною та дочкою померлого ОСОБА_2 . Тобто, фактично спір щодо повернення позивачу належної їй частки одноразової грошової допомоги виник між нею ОСОБА_1 та малолітньою ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_1 , у відповідності до положення ст. 59 ЦПК України, в рамках даного судового процесу діє в тому числі в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 свої вимоги мотивувала тим, що заява про відмову від отримання одноразової допомоги нею була підписана під впливом обману зі сторони відповідача ОСОБА_1 , яка запевнила її, що вона відмовляється на користь онуки від права на отримання пенсії по втраті годувальника.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

Згідно зі статтею 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У частині першій статті 230 ЦК України зазначено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з частиною першою статті 229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, потрібно довести, по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Позивачем не було надано інстанційним судам доказів на підтвердження того, що зміст оспорюваної нею заяви не відповідає її волі, зокрема, наявності між нею та відповідачем ОСОБА_1 домовленості про відмову ОСОБА_2 від права на отримання пенсії по втраті годувальника, а не права на отримання одноразової грошової допомоги. Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 цих обставин також не підтвердив.

Натомість в заяві чітко зазначено, що ОСОБА_2 відмовляється від права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 25 грудня 2013 року за №975.

Крім того, на переконання колегії суддів, спростовує твердження позивача про відсутність у неї наміру відмовлятися від отримання саме одноразової допомоги і та обставина, що з заявою про отримання цієї грошової допомоги, вона звернулася більш ніж через півтора роки після його смерті сина, як зазначає сама позивач, коли погіршилися відносини із ОСОБА_1 , яка припинила спілкування з нею та не надає їй допомоги.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції про дотримання приватним нотаріусом процедури підписання посвідчувальних заяв.

Зокрема, частиною 1 статті 41 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, в державному нотаріальному архіві, у приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у приміщенні органу місцевого самоврядування, у приміщенні дипломатичного представництва або консульської установи. В окремих випадках, якщо особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також якщо того вимагають особливості вчинюваної нотаріальної дії, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза зазначеними приміщеннями.

Позивач не заперечує, що за станом здоров`я вона не могла особисто з`явитися для посвідчення заяви за робочим місцем нотаріуса, у зв`язку з чим приватний нотаріус і був викликаний за місцем її проживання.

За змістом пунктів 3, 4, 6 Глави 9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, перед підписанням документа нотаріус зобов`язаний забезпечити ознайомлення зі змістом документа сторін (учасників). При вчиненні нотаріальних дій, що потребують прикладення власноручного підпису осіб, нотаріус перевіряє справжність підпису цих осіб шляхом здійснення ними підпису у його присутності. Встановлення їх особи здійснюється за документами, визначеними Законом України "Про нотаріат". Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Позивач підтвердила, що підпис в оспорюваній нею заяві від 30 вересня 2020 року виконано саме нею.

На виконання вимог вказаного Порядку, у зв`язку з наявними у ОСОБА_2 вадами зору, зміст заяви приватним нотаріусом було прочитано вголос, про що мається відповідний запис у самій заяві. Упередженості чи особистої заінтересованості приватного нотаріуса Ануфрієва О.В. не було встановлено.

Ствердження позивача про адресування заяви від 30 вересня 2020 року неіснуючій юридичній особі ІНФОРМАЦІЯ_4 спростовується інформацією з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відсутність в заяві інформації щодо місця знаходження юридичної особи, якій адресовано цю заяву, повної адреси реєстрації ОСОБА_2 та номеру її мобільного телефону не свідчить про її недійсність.

Колегією суддів не було встановлено також і порушення права позивача на судовий захист, оскільки нормам чинного процесуального законодавства визначено право сторони самостійно вирішувати питання щодо обрання представника в тому силі адвоката для надання професійної правничої допомоги. Питання надання стороні цивільного провадження безоплатної правової допомоги належить до компетенції відповідного центру з надання безоплатної вторинної допомоги, а не суду.

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 померла, у зв`язку з чим ухвалою Сумського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року було зупинено апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2022 року до залучення до участі у справі правонаступника.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 14 березня 2024 року поновлено провадження у справі, у зв`язку з тим, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Скоробагатько Н.Б. від 20 листопада 2023 року за № 182/01-16 на запит суду щодо наявності заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 20 листопада 2023 року за № 74811114, дана інформація відсутня (а.с. 198, 199).

01 лютого 2023 року ОСОБА_6 зверталася до апеляційного суду із заявою про залучення її до участі в справі, як правонаступника ОСОБА_2 , при цьому посилалася на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті позивача за заповітом(а.с. 180).

ОСОБА_6 доказів на підтвердження того, що вона у відповідності до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , апеляційному суду надано не було.

Сумський апеляційний суд листом від 15 грудня 2023 року, який отриманий ОСОБА_6 12 лютого 2024 року, повідомляв її про необхідність надати суді інформацію про прийняття нею спадщини, проте, відповіді від ОСОБА_6 до суду не надійшло.

Пунктом 7) ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (право-попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки право попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 377 ЦПК України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Спірні правовідносини допускають правонаступництво, однак відомості про осіб, які є правонаступниками померлої позивача ОСОБА_2 відсутні, а визначений ст. 1268 ЦК України строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплив.

Оскільки місцевим судом ухвалене законне і обґрунтоване рішення, з врахуванням приписів ч. 3 ст. 377 ЦПК України, колегія суддів не вбачає піддав для скасування рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 червня 2024 року

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов