Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6607/23
Провадження №: 6/332/294/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі Паніній Л.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за заявою адвоката Прядка Дениса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення по справі ЄУН 332/6607/23 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Прядко Д.В. звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із заявою про відстрочку виконання судового рішення, в якій просить відстрочити виконання Постанови Запорізького апеляційного суду справа №332/6607/23 від 01 липня 2024 року на один рік з моменту винесення ухвали суду про відстрочення рішення суду.

В обґрунтування заяви представник заявника зазначає, що Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 липня 2024 року було стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 19.12.2019 року в розмірі 20307 гривень 72 копійки та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 гривні 00 копійок та судовий збір 4 026 гривень. Зазначає, що ОСОБА_1 на даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі; внаслідок надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин у ОСОБА_1 джерела доходу не існує, у зв`язку з цим виконання рішення суду одразу і в повному обсязі поставить ОСОБА_1 в край скрутне матеріальне становище, що підтверджується довідкою про доходи, довідкою ОК-5 ПФУ та довідкою ОК-7 Пенсійного фонду України. Також посилається на те, що 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Верховною Радою України 24.02.2022 року законом №2102-ІХ та продовжено по сьогоднішній день. Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Тому просить відстрочити виконання Постанови Запорізького апеляційного суду справа №332/6607/23 від 01 липня 2024 року на рік з моменту винесення ухвали суду про відстрочення рішення суду.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Жодних заяв та клопотань від представника Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» до суду не надходило.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву про відстрочку виконання рішення суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України N 5-рп/2013 від 26.06.2013 року у справі N 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз правових норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що її задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Водночас, обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19, в постанові Верховного Суду від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19.

Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Згідно з рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2024 року по справі ЄУН 332/6607/23 в задоволенні позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01.07.2024 року по справі ЄУН 332/6607/23 задоволено апеляційну скаргу АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», скасовано рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2024 року та ухвалено нове, яким позовну заяву АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» задоволено в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором від 19.12.2019 в розмірі 20307,72 гривні, а також судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмір 4026,00 гривень.

Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в постанові Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19).

Положення статті 435 ЦПК України не містить вичерпного переліку підстав для відстрочення (розстрочення) виконання рішення, а тому суду надана можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення, з урахуванням усіх обставин справи.

Суд оцінює надані заявником доказі у сукупності як такі, що підтверджують обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, та які є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними, тобто такими, які не залежать від волі відповідача, а отже, мають виключний характер.

Вирішуючи питання щодо можливості розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Заявником на обґрунтування свого матеріального стану додано до заяви форми ОК-5 та ОК-7 Пенсійного фонду України, за якими заявник отримував дохід у 2006 році та у 2015-2019 роках, останньою датою отримуваного доходу є березень 2019 року, що не є актуальним як на час розгляду вищезазначеної цивільної справи (2023-2024р.р.), так і на час подання заяви про відстрочення виконання судового рішення.

В той же час, заявником не подано інших відомостей щодо матеріального стану, зокрема довідки про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунках коштів,довідки податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо, або ж доказів наявності/відсутності у власності ОСОБА_1 рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_1 є особою працездатного віку, посилань на докази того, що за станом здоров`я чи з інших причин він не може працювати, суду не надано, а саме по собі посилання у заяві на те, що ОСОБА_1 має скрутне матеріальне становище та необхідність відстрочення рішення суду не свідчить про відсутність у нього інших джерел доходу.

Крім того, суд звертає увагу, що заява подана адвокатом Прядком Д.В., який діє на підставі ордеру про надання правової допомоги, тобто правова допомога надається заявнику не на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Щодо посилання у заяві на те, що скрутне матеріальне становище ОСОБА_1 пов`язано із тим, що у зв`язку із введенням воєнного стану в України на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 та продовженням його дії до теперішнього часу, у заявника виникають певні труднощі, що зумовило погіршення його фінансового, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та триває.

Однак жодних об`єктивних доказів на підтвердження того, що матеріальне становище ОСОБА_1 у зв`язку з введеним в Україні воєнним станом істотно змінилось, чи виникли інші об`єктивні та виключні обставини в його житті, що унеможливлюють виконання судового рішення, заявником суду не надано та під час судового розгляду справи не встановлено.

Також заявник посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року за №2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс мажорні обставини військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтверджено, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.

Разом із тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, ОСОБА_1 повинен довести їх наявність не тільки, самих по собі, але і те. що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

При цьому, ОСОБА_1 не надано доказів того, що в нього виникли непереборні, - об`єктивні обставини, відповідно яких він не міг виконувати зобов`язання за кредитним договором. Посилання на лист ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, не є належним доказом, адже даний доказ жодним чином не підтверджує ту обставину, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, в зв`язку із чим було введено воєнний стан, відповідач не мав можливості виконати свої зобов`язання за договором» (Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 17.08.2022 року у справі №922/854/21.)

Заявник не довів причинного зв`язку між неможливістю виконання судового рішення та запровадженням воєнного стану в Україні, зокрема, підтверджену належними і достатніми доказами втрату останнім роботи, заробітку, житла тощо внаслідок військової агресії проти України, тому є посилання заявника на запровадження в Україні воєнного стану, оскільки саме лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для відстрочення виконання судового рішення.

Будь-яких інших обставин в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення ОСОБА_1 та його представником не зазначено, достатніх доказів, які б беззаперечно вказували на наявність перешкод та конкретних обставин, які унеможливлюють виконання рішення, не надано.

Тим більше, матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що ОСОБА_1 здійснив хоча б якісь дії, направлені на виконання рішення суду та виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності виняткових обставин, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вищенаведені заявником обставини не є підставою для відстрочення виконання рішень в розумінні статті 435 ЦПК України.

Невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом, зокрема ст.435 ЦПК України, не відповідатиме засадам цивільного законодавства, передбаченим ст.3 ЦК України, оскільки може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача, які підтверджені судовим рішенням.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви адвоката Прядка Д.В. в інтересах ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду, у зв`язку з відсутню належних та допустимих доказів, які мали підтвердити позицію заявника та можуть брати враховані судом при вирішенні питання відстрочення виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 247, 258-261, 268, 353-355, 435 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви адвоката Прядка Дениса Володимировича в інтересах ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення по справі ЄУН 332/6607/23 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 08.10.2024.

Суддя: О.М.Погрібна