Справа № 462/6255/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2024 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Кмошик С.І.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповдіача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міська ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08.12.2017 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2021 шлюб між ними розірвано. Сьогодні дитина зареєстрована з батьком за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Між нею та відповідачем немає згоди щодо визначення місця постійного проживання сина. Відповідач інколи забирає сина до себе додому, а потім не повертає дитину в обумовлений час. Позивачка не може зареєструвати сина за місцем свого проживання, оскільки відповідач, як батько дитини, не дає на це згоди, він відмовляється визначити місце проживання дитини з позивачкою у договірному порядку шляхом підписання нотаріального договору, у зв`язку із чим вона змушена була звернутись до суду із даним позовом. Враховуючи, що на даний час син проживає з нею, де для його проживання створені належні умови, вона має можливість утримувати дитину матеріально, вважає, що необхідно визначити місце проживання дитини з нею як матір`ю, що буде цілком відповідати інтересам дитини, забезпечить комфортні умови та сприятиме її здоровому розвитку. Просить позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, дали пояснення аналогічно наведеним у позовній заяві, просять позов задоволити.

В судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши поясненняпозивачки та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с.7/.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16.11.2021 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано /а.с. 8/.

З витягу з реєстру територіальної громади від 07.06.2024 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою проживання батька ОСОБА_3 : АДРЕСА_2 /а.с. 9/.

Згідно акту ОСББ «Винна Гора 28» від 17.07.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11, 12/.

Оскільки сторонам не вдалось добровільно визначити місце проживання дитини, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У п. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністарції Львівської міської ради від 31.10.2024 орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із матір`ю ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, №31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги ту обставину, що на даний час малолітній ОСОБА_4 проживає з матір`ю та саме за її місце проживання пішов у перший клас в СШ № НОМЕР_1 у м. Винники, суд приходить до висновку, що проживанння малолітнього з матір`ю забезпечить якнайкращі інтереси дитини.

Між тим, суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду, а тому суд вважає такий висновок необгрунтованим, оскільки єдиною підставою недоцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з матір`ю зазначено те, що ОСОБА_1 не має самостійного доходу (офіційно підтвердженого).

Згідно з висновком Верховного суду викладеному у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 182/2037/17 зазначено, що матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки судам перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків із виховання дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та повинні виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

В матеріалах справи міститься заява Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.09.2024 в якій вказано, що при заслуховуванні думки малолітньої дитини ОСОБА_4 останній повідомив, що хотів би жити з мамою.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки жодних фактів з приводу того, що визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю буде суперечити його інтересам, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 12,13, 81, 141, 200, 206, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позовну заяву задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради, , адреса: м. Львів, вул. К. Левицького, 67.

Повний текст рішення складено 08.11.2024.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно. Оригінал рішення міститься в матеріалах справи № 462/6255/24. Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Копія виготовлена

Суддя: Постигач О.Б.