Справа № 606/2105/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності в порядку спадкування та визначення частки у майні колгоспного двору,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до про визнання права власності на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 . В обґрунтування вимог позивачі вказують, що житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 належав до колгоспного двору, що складається із 2 членів: дружина ОСОБА_1 , головою якого був ОСОБА_3 . За життя ОСОБА_3 25.12.2012 року склав заповіт, згідно якого заповів позивачу ОСОБА_2 земельні ділянки та житловий будинок з надвірними будівлями. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належне йому майно, в тому числі і на належну частку житлового будинку, яку прийняла позивач ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, однак не може оформити спадкові права у з"язку із відсутністю правовстановлюючих документів.

В підготовче судове засідання представник позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - ОСОБА_4 не з"явився, однак надав до суду заяву згідно якої просить справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Представник відповідача у підготовче судове засідання не з"явився, однак надав заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги визнали.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. у підготовче судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Відповідно до довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради від 19.08.2024 року №16/10-08/339, господарство по АДРЕСА_1 відносилося до колгоспного двору та станом на 15.04.1991 року, членами якого є: дружина ОСОБА_1 , головою якого був ОСОБА_3 .

Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше

У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК УРСР ( в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, із вищевказаного вбачається, що кожному із членів колишнього колгоспного двору що по АДРЕСА_1 , які проживали в ньому належало на праві спільної сумісної власності по 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Як вбачається із заповіту, посвідченого секретарем Долинської сільської ради від 25.12.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №259, ОСОБА_3 заповів ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Долина Теребовлянського району Тернопільської області та земельну ділянку площею 0.25 га. для будівництва та обслуговування житлових та господарських будівель, земельну ділянку площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Долинської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Теребовлянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області року, актовий запис №151.

Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на належну йому частку житлового будинку.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І. від 16.09.2024 року №209/02-31, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за заповітом, у з"язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Теребовлянського районного нотаріального округу Гордєєвої Л.І. від 16.09.2024 року №209/02-31, спадкоємці, які мають право на обов"язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України дружина померлого ОСОБА_1 подала заяву про те, що не претендує на обов"язкову частку у спадковому майні.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1233ЦПК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачаєтьсяз вимогч.1ст.1235 ЦПК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, беручи до уваги те, що згідно норм матеріального права частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності в порядку спадкування та визначення частки у майні колгоспного двору є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 328, 392 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Теребовлянської міської ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Л.І. про визнання права власності в порядку спадкування та визначення частки у майні колгоспного двору задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_1 , на яку вона має право як член колишнього колгоспного двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка