УХВАЛА

03 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 161/7282/24

провадження № 61-13192ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним наказу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним наказу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним наказ КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» від 26 березня 2024 року № 11 «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни». Стягнуто з КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року з КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 стягнуто 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2024 рокуапеляційну скаргу КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» задоволено частково.Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди змінено. Стягнуто з КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 500,00 грн. В решті рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року залишено без змін.

Додатковою постановою Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000,00 грн.

30 вересня 2024 року КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка»через систему «Електронний суд» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції по суті спору отримано лише 29 серпня 2024 року, на підтвердження чого надано картку руху документу з системи «Електронний суд».

Враховуючи наведені обставини, а також відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, причину пропуску процесуального строку слід визнати поважною, строк на касаційне оскарження на підставі частини другої статті 390 ЦПК України необхідно поновити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є оспорення наказу КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» від 26 березня 2024 року № 11 «Про застосування стягнення за порушення трудової дисципліни» - догани за запізнення на роботу та відшкодування моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн. Спір між сторонами виник з трудових правовідносин. Результат розгляду справи залежить від встановлених судами попередніх інстанцій обставин щодо наявності підстав для застосовування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани. Суди встановили, що позивач запізнився на роботу на 45 хвилин у зв`язку з тим, що потрапив у ДТП.

Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України. Відповідач оспорює, зокрема, стягнення з нього відшкодування моральної шкоди, розмір якого визначено судом апеляційної інстанції у сумі 500 грн.

Колегія суддів вважає, що ця справа, вирішення якої залежить від оцінки поданих сторонами доказів, є справою незначної складності. Судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Верховний Суд, взявши до уваги предмет позову, складність справи, встановлені обставини (порушення відповідачем положень трудового законодавства щодо накладення на позивача заходу стягнення за порушення трудової дисципліни, якого він не допустив, оскільки позивач був відсутній на роботі лише 45 хвилин з поважних причин, а саме у зв`язку з ДТП, учасником якої він був, про що у встановленому порядку повідомив письмово роботодавця), оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що відсутні підстави для перегляду у касаційному порядку судових рішень судів попередніх інстанцій.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Незгода заявника з встановленими судами обставинами не свідчить профундаментальне значення вирішених у цій справі питань для формування єдиної правозастосовчої практики. Заявником не доведено, щоця справа має виняткове значення для нього та становить значний суспільний інтерес.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у справі незначної складності підлягають касаційному оскарженню, не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки КП «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити комунальному підприємству «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» строк на касаційне оскарження рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, додаткового рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року, постанови Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, додаткової постанови Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2024 року, постанову Волинського апеляційного суду від 22 серпня 2024 року, додаткову постанову Волинського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Луцька міська клінічна стоматологічна поліклініка» про визнання незаконним наказу та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович