Справа № 673/852/24
Провадження № 2/673/405/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Грицишиної Л.В.

з участю секретаря Осієвської Н.В.

представника позивача адвоката Стасишина А.Л.

представника відповідача адвоката Гуменюк А.П.

розглянувши в м. Деражня в загальному позовному провадженні цивільну справу №673/852/24, номер провадження 2/673/405/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та стягнення компенсації за автомобіль, -

в с т а н о в и в :

06.08.24р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд припинити право спільної сумісної власності з відповідачем на автомобіль марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 , залишивши вказаний автомобіль у власності відповідача та стягнути з нього грошову компенсацію за частку ринкової вартості цього автомобіля в сумі 215 500,00 грн., сплачений судовий збір в сумі 2155,00 грн. та понесені послуги на правничу допомогу адвоката в сумі 15 000 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що з 07.09.21р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.24р. За період шлюбу, в жовтні 2023р. подружжям було придбано автомобіль марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, який оформлений на ОСОБА_2 . При перереєстрації ТЗ з колишнього власника у ТСЦ МВС смт. Підгайці Тернопільської області, сторони в договорі купівлі-продажу спірного авто від 25.10.23р. вказали його необов`язкову вартість 80 000 грн.

Вказує, що оскільки спірний автомобіль є неподільним та після розірвання шлюбу перебуває у користуванні відповідача, просить залишити автомобіль у власності відповідача, а їй присудити компенсацію в сумі 215 500 грн. ринкової вартості автомобіля, яку вирахувала згідно вартості аналогічних авто на сайті авто-ріа.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 05.09.24р. позовні вимоги визнав частково. Зокрема, визнає, що спірний автомобіль є їх з позивачкою спільною сумісною власністю, проте, заперечує проти заявленої суми компенсації, вказуючи, що скрін-шоти з сайту авто-ріа із знімками схожих автомобілів не є належними доказами підтвердження ринкової ціни спірного автомобіля, оскільки вказані на них ціни на автомобілі є лише побажаннями ціни продавців цих автомобілів, але не відображають їх реальну ринкову ціну, за яку вони можуть бути продані. До відзиву додав звіт №290823 від 29.08.24р. про оцінку майна, відповідно до якого ринкова вартість спірного автомобіля становить 314 386 грн., тому вважає, що компенсація його вартості становить 157 193 грн. Також вказує, що поніс витрати на правничу допомогу відповідно до договору від 23.08.24р. в сумі 15 000 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити.

Крім того, надав відповідь на адвокатський запит від 18.10.24р. №007, згідно якої оцінювачем на підставі довідникових даних «Бюлетня автотоварознавця» №137 за жовтень 2024р. встановлено середню ринкову ціну на аналогічний автомобіль в розмірі 401 405,10 грн.

Представник відповідача в судове засідання з`явився, проти позовних вимог заперечує з мотивів, вказаних у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що з 07.09.21 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.05.24 року у справі №673/172/24.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 слідує, що за ОСОБА_2 25.10.23 року, тобто в період шлюбу, зареєстрований автомобіль марки Volkswagen Trasporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Згідно звіту про оцінку майна від 29.08.24р. №290823, ринкова вартість автомобіля марки марки Volkswagen Trasporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , становить 314 386 грн.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною першою статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною першою статті 69СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями статті 70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»(далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Вказаною Постановою також роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 Постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Судом враховується, що відповідач визнає факт набуття спірного автомобіля в період шлюбу та належність його сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя.

Разом з тим, надаючи оцінку доводам учасників справи щодо ринкової вартості автомобіля, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України доказування у цивільному судочинстві здійснюється такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 №2658-ІІІ, оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ст.5 вказаного Закону, суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Права, обов`язки та відповідальність суб`єктів оціночної діяльності встановлюються цим та іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст.12 Закону, звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Виходячи з викладеного, звіт оцінювача складається за результатами проведення оцінки КТЗ на засадах, визначених Методикою оцінки майна, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.03 №1891.

Як вбачається із звіту про оцінку майна №290823 від 29.08.24р., складеного оцінювачем ТОВ «Х.О.» ОСОБА_3 (свідоцтво ФДМУ №591/2023 від 26.10.23р.), ринкова вартість автомобіля марки Volkswagen Trasporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , становить 314 386 грн.

Судом враховується, що оцінка спірного автомобіля проведена уповноваженою на те особою, у передбаченому Законом порядку, тому звіт про оцінку майна №290823 від 29.08.24р. є належним та допустимим доказом визначення ринкової вартості спірного транспортного засобу в сумі 314 386,00 грн.

За змістом положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц).

Натомість, всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України стороною позивача не надано суду належних доказів щодо дійсної ринкової вартості спірного автомобіля. При цьому, твердження позивача про ринкову вартість спірного автомобіля в розмірі 431 000,00 грн. (що станом на 31.07.24р. є еквівалентним 10500 дол. США) судом сприймаються критично, оскільки скрін-шоти з сайту авто-ріа із знімками схожих автомобілів не підтверджують дійсну ринкову ціну саме спірного автомобіля, а вказані на них ціни на схожі автомобілі є лише ціновими пропозиціями продавців цих автомобілів та не відображають їх реальну ринкову ціну, за яку вони можуть бути продані.

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь компенсації в сумі 157 193,00 грн. (314 386,00 грн./ 2 = 157 193,00 грн.), тобто 1/2 ринкової вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1573,15 грн. Заявлені до стягнення банківські послуги в розмірі 45,00 грн. стягненню не підлягають з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів, що підтверджують їх сплату.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

В зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 950 грн., оскільки вони належним чином підтверджені угодою про надання правової допомоги від 30.07.24р. та квитанцією до прибуткового ордеру №04 від 31.07.24р.

Водночас, витрати на правничу допомогу адвоката, понесені відповідачем на підставі договору від 23.08.24р. в сумі 4050,00 грн. також є належним чином підтвердженими та підлягають стягненню на його користь з позивачки.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 83, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 60, 65, 70, 71 СК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права спільної сумісної власності на автомобіль та стягнення компенсації за автомобіль задовольнити частково.

В порядку поділу спільного майна подружжя легковий автомобіль марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 залишити в особистій власності ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за частку ринкової вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 2008 року випуску, об`єм двигуна 2461см3, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 в розмірі 157 193 грн., а також 1573,15 грн. судового збору, та 10 950 грн. витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4050,00 грн. витрат на правничу допомогу адвоката.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 08 листопада 2024 року.

Суддя: Л. В. Грицишина