Справа № 939/628/24
РІШЕННЯ

Іменем України

09 жовтня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

при секретарі Рассказовій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, у якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 21026,53 грн у рахунок відшкодування витрат на сплату комунальних послуг і 81800,63 грн у рахунок відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Вказані вимоги мотивовані тим, що 12 січня 2022 року вона (позивач) разом з рідним братом ОСОБА_2 отримали свідоцтва про право на спадщину та набули у спільну часткову власність житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Після вступу у спадкові права вона постійно здійснює догляд та утримання вказаного будинку. Відповідач жодної участі в забезпеченні збереження функціонування будинку ні фізично, ні матеріально не приймає, будинком не цікавиться, не відвідує його, жодні витрати їй не компенсує.

На опалення та утримання будинку вона витратила: у 2021 році 16070,83 грн, у 2022 році 8604,80 грн, у 2023 році 12051,50 грн, у 2024 році 5325,92 грн, загалом 42053,05 грн, з яких частина становить 21026,53 грн.

Також вона провела в будинку ремонті роботи на загальну суму 163 601,25 грн, з яких частина становить 81 800,63 грн (демонтаж/монтаж газового котла, частковий ремонт даху, заміна каналізації, заміна водопроводу, сантехніки та ін.)

На її неодноразові пропозиції про викуп частини будинку відповідача, останній не погоджується.

Оскільки вона самостійно вкладає кошти у спільний будинок, забезпечує його належний стан, а відповідач ніяких дій та зацікавленості не проявляє, просила стягнути з відповідача на її користь частину понесених нею витрат на сплату комунальних послуг та утримання вказаного вище майна.

Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

15 липня 2024 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказав, що після отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка стала поводитись як власниця всього будинку, змінила замки, почала переклеювати шпалери, встановлювати бойлер та проводити інші косметичні роботи на свій розсуд. Сім`я позивачки приїжджає в будинок як на дачу та відпочиває там кожні вихідні. У 2023 році позивачка запропонувала продати їй, належну йому частину будинку за символічну ціну, але він відмовився. Зауважив, що, як стверджує позивачка, що не заперечується і ним, він (відповідач) в будинку ніколи не проживав, тому послугами з газопостачання, електропостачання, водопостачання не користувався. З рахунків на сплату послуг АТ «Київоблгаз», ТОВ «Київська обласна ЕК», КП БСР «Бородянкатепловодопостачання» вбачається, що в будинку по АДРЕСА_1 Залісся встановлені прилади обліку природного газу, електрики та води. Тому в даному випадку використання газо, електро, водопостачання та водовідведення мало місце лише для потреб позивачки, а не для утримання самого будинку, що не є витратами в розумінні статті 360 ЦК України. З огляду на викладене, вважає, що, оскільки він в будинку не проживає, комунальними послугами не користується, оплата за їх використання здійснюється позивачкою відповідно до кількості спожитих нею послуг, то підстав для стягнення з нього вказаних витрат не вбачається.

Щодо вимог позивачки про стягнення з нього витрат на утримання нерухомого майна зазначив, що позивачка не довела необхідності заміни газового котла через поломку чи інші причини. Монтаж системи водопостачання та каналізації, а також опалення не підтверджені належними доказами, оскільки водопостачання і опалення були наявні у будинку ще до прийняття ними спадщини. Гаряче водопостачання, укладка плитки, поклейка шпалер, встановлення нових вмикачів, світильників, унітазу, додаткового радіатора, раковини та пеналу у ванну, мийки, кухні, бойлера, душової кабінки, покриття для підлоги, плінтусів, ручок, рушникосушарки проведені для комфортнішого проживання та відпочинку в будинку самої позивачки та членів її сім`ї, тому розцінити їх як витрати на управління, утримання чи збереження майна неможливо. Крім цього, на підтвердження послуг з ремонту даху позивачка надала товарний чек без номера від 11 травня 2023 року, виписаний ФОП ОСОБА_3 , який не є належним доказом у справі, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування. Позивачка не довела необхідності у здійсненні перерахованих робіт та не зазначила як це могло вплинути на стан спадкового будинку, його утримання та збереження у разі не проведення нею цих робіт. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позову.

26 липня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачка зазначила, що співвласник нерухомого майна зобов`язаний приймати участь в утриманні даного майна. Доводи відповідача, що він в будинку не проживав та не погоджується з витратами на утримання будинку не скасовує його відповідальності за компенсацію цих витрат, оскільки опалення в будинку, виконання ремонтних робіт є необхідними заходами для збереження його цілісності та неушкодженості, запобігання його руйнації та псування. Зауважила, що усі спори могли б бути вирішені шляхом проведення реальної незалежної оцінки для розуміння відповідача щодо вартості майна, але він категорично відмовляється продати їй свою частину будинку, оскільки не може «скласти ціну» своїм бажанням отримати шалений зиск.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, з підстав вказаних у заявах по суті справи. Представник позивачки додатково зазначила, що позивачка погоджується викупити у відповідача його частину спадкового будинку за 5000 доларів США, а інші 2 500 доларів США можуть зарахуватися в рахунок заявлених позовних вимог, що у сумі буде складати 7 500 доларів США, які відповідач має намір отримати від продажу своєї частини спадкового будинку.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Литвиненко Л.А. в судовому засіданні проти позову заперечували, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позов. Відповідач ОСОБА_2 додатково зазначив, що позивачка одразу після смерті батька замінила замки у будинку. На його пропозицію надати йому ключі від спадкового будинку, не надала такі ключі. Спадковим будинком користується лише позивачка та члени її сім`ї. Вказав, що погоджується продати свою частину спадкового будинку за 7 500 доларів США, проте позивачка штучно занижує ціну будинку та повідомила, що більше 5000 доларів США не дасть, що його не влаштовує, оскільки будинок у цій місцевості коштує набагато дорожче ніж 10000 доларів США.

Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 його діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 успадкували по частці житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною вище адресою, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 12 січня 2022 року (а.с. 8, 10, 12, 14).

Право власності на вказане вище нерухоме майно зареєстровано за сторонами по частці за кожним 12 січня 2022 року, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9, 11, 13, 15).

Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь 21026,53 грн у рахунок відшкодування витрат на сплату комунальних послуг і 81800,63 грн у рахунок відшкодування витрат на утримання нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Надала копії квитанцій про сплату за послуги з газо-, електро- та водопостачання (а.с. 16-45), фіскальні чеки, видаткові накладні, товарні чеки, таблицю ремонтних робіт, витратних матеріалів та комунальних послуг (а.с. 46-62, 82-84).

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

При цьому тлумачення вказаної статті свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того житлово-комунальні послуги надаються не будинку, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в ній. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг, направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання і збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі № 638/5001/17 від 15 квітня 2021 року.

Позивачка стверджує, що відповідач не проживає у спадковому будинку і відповідно послугами газо-, електро- та водопостачання не користується, що також визнається відповідачем та підтверджується актом встановлення фактичного місця проживання (а.с. 109).

У судовому засіданні представник позивача підтвердила, що відповідач не користується спадковим будинком, ключів від будинку у нього не має, вказаним будинком користується позивач. На газ та світло у будинку встановлені лічильники.

Щодо водопостачання з наданих позивачкою квитанцій вбачається, що рахунок виставлений за користування водою із розрахунку на одну особу. Отже, нарахування споживання води здійснювалося на одну особу.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача витрат на сплату комунальних послуг не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не користується вказаним будинком, а оплата комунальних послуг здійснюється позивачкою відповідно до кількості спожитих саме нею комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що жодних доказів, які б підтверджували необхідність демонтажу/монтажу газового котла, часткового ремонту даху, заміни каналізації, водопроводу, сантехніки для утримання та збереження спільного майна сторін, суду не надано, як і не надано доказів того, що відповідні товари (частина з яких не відноситься до товарів необхідних для утримання і збереження нерухомого майна) були встановлені саме у спадковому будинку, то суд вважає, що в частині стягнення вказаних витрат позов також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 10-13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на утримання будинку - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 10 жовтня 2024 року.

СуддяМ.Герасименко