Справа № 346/4857/24
Провадження № 2/346/1971/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Хмельницької І.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В :

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з 20.07.1993 року перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому у них народилися п`ятеро дітей, двоє з яких ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є неповнолітніми. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано, вказаних дітей залишено проживати з позивачем, на утримання яких згідно з рішенням цього ж суду від 16.04.2019 року присуджено з відповідача на користь позивача аліменти в твердій грошовій сумі, а саме 1 100 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Рішенням цього ж суду від 01.02.2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів, в частині зміни розміру аліментів відмовлено. Однак, на даний час сума стягуваних аліментів на утримання дітей є недостатньою для їх матеріального утримання, оскільки витрати на їх утримання є значними, та позивачу важко самостійно їх оплачувати. Зазначає, що через інфляційні процеси, які відбулися в державі у зв`язку із запровадженням воєнного стану, витрати на харчування дітей та забезпечення їх речами першої необхідності збільшились, а відповідач не цікавиться життям дітей, не бере участі у додаткових витратах, які постійно виникають. Більше того, він не сплачує аліменти за попереднім рішенням суду та вироком Коломийського міськрайонного суду від 05.05.2023 року його визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Стверджує, що відповідач є здоровим та працездатним, а отже спроможним сплачувати аліменти на утримання дітей в більшому розмірі. Тому позивач просить збільшити присуджений з відповідача розмір аліментів на утримання вказаних дітей в розмірі 4 000 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення останніми повноліття та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, які складаються із 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з`явилася. 06.11.2024 року її представник, адвокат Гринів Я.В. електронною поштою надіслала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати в її та позивача відсутності (а.с. 61).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступного.

Відповідно до даних свідоцтв про народження сторони є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11, 12).

Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24.06.2019 року шлюб між сторонами розірвано, вказаних дітей залишено проживати з позивачем (а.с.14-16).

Рішенням цього ж суду від 01.02.2022 року з відповідача на користь позивача присуджено стягнути пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 73 721 грн.; в частині вимог щодо зміни розміру аліментів відмовлено (а.с. 17-20 ).

Вироком вказаного суду від 05.05.2023 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 год. ( а.с. 22-23 ).

13.09.2023 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що стверджується даними копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 64 від 13.09.2023 року (а.с. 13).

Відповідно до листа Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №59252926/78160 від 23.07.2024 року, у вказаному відділі на виконанні перебуває виконавче провадження №59252926, відкрите на підставі виконавчого листа №346/907/19, виданого 20.05.2019 року Коломийським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі по 1 100 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; згідно з розрахунком станом на 01.07.2024 року заборгованість ОСОБА_3 по аліментах становить 101 722 грн., а також штраф 50 861 грн. ( а.с. 21 ).

Згідно з даними довідки про доходи № 100624/1, виданої 10.06.2024 року приватним підприємцем ОСОБА_8 , загальна сума доходу позивача за період з 01.12.2023 року по 31.05.2024 року становила 44 440 грн. (а.с. 24).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою статті 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині 8 та 9 статті 7 Сімейного кодексу України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ч.1 ст.182 вказаного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено, або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

В п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного, враховуючи вік дітей сторін та пов`язані з цим витрати на їх утримання, харчування, лікування, забезпечення найбільш необхідними речами, а також те, що вони проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні, а платник аліментів, відповідач у справі є фізично здоровою особою працездатного віку, адже, доказів про незадовільний стан його здоров`я, як і відомостей про наявність у нього інших утриманців, матеріали справи не містять, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру аліментів, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд доходить висновку, що розмір стягуваних аліментів є явно недостатній для забезпечення найбільш необхідних потреб дітей сторін, у зв`язку з чим цей розмір слід збільшити до 2 500 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки саме такий розмір відповідатиме вимогам розумності і справедливості, інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з положеннями ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Як встановлено судом, 20.07.2024 року між адвокатом Гринів Я.В. та позивачем укладено договір про надання правничої допомоги, відповідно до п.1.1 клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю (а.с. 65).

Відповідно до п.4.1 договору розмір гонорару за надання правової допомоги встановлюється у розмірі, що визначається за домовленістю сторін.

Відповідно до акту приймання-передачі професійних правничих послуг адвоката від 07.11.2024 року вартість робіт (послуг адвоката) встановлено в загальному розмірі 6 000 грн., що також підтверджується товарним чеком від 07.11.2024 року (а.с.69).

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6000 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 2 500 грн.

На підставі наведеного та ст. ст.180-184, 192 СК України та, керуючись ст. ст. 13, 81, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м.Ананьїв Одеської області, жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Вказана сума підлягає індексації відповідно до закону.

В решті позовних вимог відмовити.

Виконавчий лист по справі № 346/907/19, виданий Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання рішення цього суду від 16.04.2019 року, відкликати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Ананьїв Одеської області, жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Стягнення аліментів розпочати з часу набрання чинності рішенням суду і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Ананьїв Одеської області, жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 07 листопада 2024 року.

Суддя: Яремин М. П.