Номер провадження: 22-ц/813/546/24
Справа № 947/3185/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №947/3185/21 за позовом ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року у складі судді Салтан Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 , звернувшись 28 січня 2021 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 10 січня 2018 року з вини водія ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_3 керованим ним транспортним засобом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла. Опіку над сином померлої ОСОБА_4 . ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено розпорядженням Миколаївської районної державної адміністрації №257/А-2018 від 18 липня 2018 року, опікуном призначено ОСОБА_1 У кримінальному провадженні №0000023, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 березня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, залучено ОСОБА_2 як потерпілого. Вирок у кримінальному провадженні відсутній, постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 20 лютого 2019 року, від 28 жовтня 2019 року за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, скасовані ухвалами слідчих суддів від 25 квітня 2019 року та від 12 грудня 2019 року відповідно. Посилаючись на вказані обставини, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, право непрацездатної особи, яка перебувала на утриманні померлої ОСОБА_4 , на відшкодування шкоди, позивач ОСОБА_2 в особі опікуна просив на підставі статей 1167, 1187, 1200 ЦК України:

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, завданої смертю ОСОБА_4 , грошові кошти в сумі 320000,00 грн.;

присудити з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячні платежі на утримання на період до 04 листопада 2026 року в сумі 5000,00 грн. (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.21).

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, зазначивши у відзиві, що його цивільно-правова відповідальність на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу №АК/7512267 (строк дії полісу з 06 листопада 2017 року по 05 листопада 2018 року) в ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», страховика про страхову подію повідомлено в день ДТП. Страховий ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, відповідно до полісу становить 200000,00 грн. Крім поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСОБА_3 мав укладений з ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп» договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №38527 від 04 листопада 2017 року, який передбачав збільшення розміру страхового ліміту на 100000,00 за шкоду життю та здоров`ю. Договором страхування передбачено здійснення потерпілому виплат, пов`язаних із смертю годувальника, а також відшкодування моральної шкоди. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. ОСОБА_3 не було визнано винним у вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення. Незважаючи на це ОСОБА_3 все ж повністю відшкодував витрати на лікування ОСОБА_4 у розмірі 39176,83 коп. та витрати на поховання ОСОБА_4 у розмірі 16485,00 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 як водія транспортного засобу була застрахована, то ОСОБА_3 не є належним відповідачем за вимогами про відшкодування шкоди. Щодо присудження щомісячних платежів, то ОСОБА_4 на момент ДТП офіційно не працювала, доходу не мала, тому слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати на момент смерті, який становив 3723,00 грн. З урахуванням фактичних обставин та положень частин 1-3 статті 1200, частини 1 статті 1202 ЦК України ОСОБА_2 як єдиний утриманець має право на одержання відшкодування у вигляді щомісячних виплат у розмірі 1861,50 грн. з дня звернення до суду до досягнення ним 18 років, що за 2021-2026 роки в загальній сумі становить 132166,50 грн. та покривається лімітом відповідальності страхової компанії, який рівний 300000,00 грн., а отже не підлягає стягненню з відповідача. Крім того, звернуто увагу на те, що померла ОСОБА_4 в момент ДТП знаходилась в стані сильного алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатом токсикологічного дослідження №140 від 12 січня 2018 року (т.1 а.с.32-36).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.96-98).

Висновок суду мотивовано тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була застрахована, проте страхова компанія не проводила перевірку страхового випадку через відсутність звернення осіб в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до страхової компанії. Єдиним доказом, який підтверджує факт причетності до смерті ОСОБА_4 саме водія транспортного засобу, застрахованого в ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», є відомості про внесення відповідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повідомлення про проведення досудового розслідування. Однак дані письмові документи не можуть вважатись допустимими доказами у відповідності до вимог статті 72 ЦПК України. Факт відсутності будь-яких рішень, якими встановлена причетність до смерті ОСОБА_4 (вироку, постанови у кримінальному або адміністративного провадженні, висновку перевірки по страховому випадку тощо) свідчать про передчасність звернення в інтересах ОСОБА_2 , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за недоведеністю.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 листопада 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.1 а.с.100-101).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права полягає в наступному. Стаття 1187 ЦК України є спеціальним деліктом, який передбачає особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану в законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлює покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. До спірних правовідносин застосовуються правила відшкодування шкоди, встановлені статтею 1187 ЦК України, обов`язок відшкодувати завдану джерелом підвищеної небезпеки шкоду покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки. ОСОБА_2 є потерпілим у кримінальному провадженні, де прийняті слідчим постанови про закриття провадження скасовувались слідчими суддями. Викладені у рішенні суду висновки про передчасність звернення до суду і недоведеність не відповідають обставинам справи та є неправильним.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. У кримінальному провадженні №0000023 від 11 січня 2018 року ОСОБА_3 є свідком, у кримінальному провадженні неодноразово приймались постанови про закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Посилання на статтю 1187 ЦК України як на правову підставу задоволення позову не підлягають прийняттю, так як правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння ДТП була застрахована, про страхову подію страхувальник страхову компанію повідомив. У відповідності до статті 1194 ЦК України ОСОБА_3 як особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, може відповідати перед потерпілим лише у розмірі різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховий ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю відповідно до полісу становить 200000,00 грн. та додатково згідно добровільного страхування ще 100000,00 грн. Щомісячні платежі в загальній сумі 132166,5 грн., на які може мати право ОСОБА_6 за період з дня звернення до суду до повноліття, також покриваються лімітом відповідальності страхової компанії. Потерпілий до страхової компанії не звертався. Крім того, ОСОБА_3 добровільно відшкодував витрати на лікування та поховання ОСОБА_4 (т.1 а.с.129-134).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 , на яку як на пішохода із заподіянням тілесних ушкоджень здійснено 10 січня 2018 року наїзд транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Кримінальне провадження №0000023 за кваліфікацією частини 2 статті 286 КК України зареєстроване 11 січня 2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. На час вирішення судом першої інстанції спору вирок у кримінальному провадженні відсутній, неодноразово кримінальне провадження закривалось за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; у Лікарському свідоцтві про смерть №272 від 22 січня 2018 року вказана наступна причина смерті: «пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем».

Згідно довідки Міської клінічної лікарні №1 від 07 лютого 2018 року №366 хвора ОСОБА_4 , 1984 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками з 10 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (хвора померла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20:00 годині); за час перебування у відділенні медикаментами, які потребувала хвора, забезпечував ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 надав докази витрат на лікування ОСОБА_4 в розмірі 39176,83 грн. та докази витрат на поховання ОСОБА_4 в розмірі 16485,00 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп» відповідно до Полісу №АК/7512267 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії полісу з 06 листопада 2017 року по 05 листопада 2018 року; страховий ліміт за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю становить 200000,00 (двісті тисяч) грн.

Додатково ОСОБА_3 уклав з ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп» Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів №38527 від 04 листопада 2017 року, який передбачає збільшення розміру страхового ліміту на 100000,00 (сто тисяч) грн. за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, зокрема, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується, зокрема, її дітям (ч.2 ст.1168 ЦК України).

Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано статтею 1187 ЦК України, відповідно до положень частини 2 даної норми права шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання (ч.1 ст.1200 ЦК України).

Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років (п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України).

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини 1 статті 1200 ЦК України, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував (ч.2 ст.1200 ЦК України).

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної внаслідок втрати годувальника, та інших доходів (ч.3 ст.1200 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування); до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон №1961-ІУ).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону №1961-ІУ).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Закону №1961-ІУ).

Страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону №1961-ІУ).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (ч. 1 ст.22 Закону №1961-ІУ).

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого (ст.23 Закону №1961-ІУ).

Стаття 27 Закону №1961-ІУ передбачає відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. Так, даною нормою Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1); страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.2); страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (п.27.3); страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть; загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4); відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено вигляді одноразової виплати; загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку (п.27.5).

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час дорожньо-транспортної пригода була застрахована, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, становить 200000,00 (двісті тисяч) грн. та відповідно до договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 100000,00 (сто тисяч) грн.

Отже, деліктні відносини ОСОБА_3 по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в даному випадку поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, де ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп» як страховик завдавача шкоди відповідає перед ОСОБА_2 в межах суми страхового відшкодування, що в загальній сумі становить 300000 (триста тисяч) грн.

У відповідності до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язання сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судова практика виходить з того, що непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди.

Щодо відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

В інтересах ОСОБА_2 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_3 щомісячно 5000,00 (п`яти тисяч) грн. на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілої ОСОБА_4 . ОСОБА_2 як дитині до досягнення ним вісімнадцяти років. Дані вимоги заявлено з підстав пункту 1 частини 1 статтею 1200 ЦК України.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов до суду про відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України шкоди, завданої смертю потерпілого, подано 28 січня 2021 року.

Загальна позовна давність статтею 257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої смертю.

Докази працевлаштування ОСОБА_4 та, відповідно, отримання заробітної плати, рівно як і отримання іншого доходу відсутні.

Законом України №2246УШ від 07 грудня 2017 року «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2018 року встановлений 3723,00 грн.

Отже, розрахунок шкоди, завданої дитині ОСОБА_2 смертю ОСОБА_4 , відповідно до положень частини 2 статті 1200 ЦК України з урахуванням положень статей 1197, 1198 ЦК України підлягає здійсненню виходячи з мінімальної заробітної плати, що на день смерті становила 3723,00 грн., наявності одного утриманця (сина ОСОБА_2 ), частки, яка припадає на кожного з них ( ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ), та становить 1861,50 грн. (3723,00 грн. : 2 = 1861,50 грн.).

Шкода, завдана смертю потерпілого, підлягає відшкодуванню з дня смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 до досягнення дитиною ОСОБА_2 вісімнадцяти років, а саме до 04 листопада 2026 року.

Загальна сума грошового відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з ІНФОРМАЦІЯ_3 до 04 листопада 2026 року за 8 років 9 місяців 15 днів (105 місяців 15 днів) становить 196388,25 грн. /(1861,50 грн. х 105 місяців = 195457,50 грн.) + (1861,50 грн. х 15 днів = 930,75 грн.) = 196388,25 грн./.

Згідно пункту 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Отже, з огляду на ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», що в загальній сумі становить 300000,00 грн., розмір передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 1200 ЦК України грошового відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, 196388,25 грн. покривається лімітом відповідальності страховика, з огляду на що правові підстави для стягнення даної суми з ОСОБА_3 відсутні.

Непред`явлення вимог до страховика ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові ОСОБА_3 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

В інтересах ОСОБА_2 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_3 320000,00 (триста двадцяти тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 смертю потерпілої ОСОБА_4 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу, яким на відповідній правовій підставі володів ОСОБА_3 ). Дані вимоги заявлено з підстав статей 1167,1187 ЦК України.

Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода визначається судом залежно, зокрема, від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення; при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

ОСОБА_3 на час ухвалення судом першої інстанції рішення не визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10 січня 2018 року о 22:05 годин в м. Одесі.

Проте, ОСОБА_3 відповідає за завдання моральної шкоди на підставі пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України без вини як володілець транспортного засобу, так як шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу).

Статтею 1193 ЦК України передбачено урахування вини потерпілого і матеріальне становище фізичної особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до положень частини 2 статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а у разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

В діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення не встановлено, неодноразово кримінальне провадження закривалось за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення. Потерпіла ОСОБА_4 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння (1,92 проміле) та як пішохід грубо порушила Правил дорожнього руху України, перебігаючи проїзну частину дороги в неустановленому місці на заборонений сигнал світлофора.

Зазначені обставини в силу положень частини 2 статті 1193 ЦК України є підставою для урахування ступеня вини потерпілої ОСОБА_4 та, відповідно зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, що заявлений, з 320000,00 грн. до 160000,00 грн.

Потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження 10 січня 2018 року, перебувала на лікуванні у медичному закладі до ІНФОРМАЦІЯ_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 від отриманих при ДТП травм.

Згідно довідки Міської клінічної лікарні №1 від 07 лютого 2018 року №366 хвора ОСОБА_4 , 1984 року народження, перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками з 10 січня 2018 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (хвора померла ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20:00 годині); за час перебування у відділенні медикаментами, які потребувала хвора, забезпечував ОСОБА_3 .

Витрати ОСОБА_3 на лікування склали 39176,83 грн., що підтверджено доказами.

Витрати ОСОБА_3 на поховання ОСОБА_4 склали 16485,00 грн., що підтверджено доказами.

Витрати на лікування потерпілої та її поховання, що в загальній сумі становить 55661,83 грн. (39176,83 грн. + 16485,00 грн. = 55661,83 грн.) ОСОБА_3 здійснив добровільно (такі витрати також підлягали відшкодуванню страховиком в межах ліміту відповідальності за шкоду, завдану життю, здоров`ю).

Зазначені обставини в силу положень частини 3 статті 23 ЦК України підлягають врахуванню при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди (як відсутність вини особи, яка завдала моральної шкоди, та обставин, які мають істотне значення) для зменшення розміру грошового відшкодування шкоди.

Згідно пункту 27.3 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим); загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З огляду на ліміт відповідальності ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», що в загальній сумі становить 300000,00 грн., розмір грошового відшкодування моральної шкоди 44676,00 грн. (мінімальна заробітна плата на день настання страхового випадку 3723,00 грн. х 12 = 44676,00 грн.) покривається лімітом відповідальності страховика.

Непред`явлення вимог до страховика ПрАТ «УСК «Княжна вієнна іншуранс груп», за наявності підстав для стягнення завданої моральної шкоди саме зі страховика у розмірі 12 мінімальних заробітних плат є підставою для врахування даної суми при визначенні грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 в порядку статті 1194 ЦК України.

Отже, заявлений розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить 320000,00 грн.; даний розмір відшкодування з урахуванням вини потерпілої та відсутності вини заподіювача шкоди на підставі частини 2 статті 1193 ЦК України підлягає зменшенню до 160000,00 грн.; ліміт відповідальності страховика становить 44676,00 грн. За таких обставин, зважаючи на добровільне відшкодування ОСОБА_3 витрат на лікування та поховання в загальній сумі 55661,83 грн., що в силу частини 3 статті 23 ЦК України є обставинами, які мають істотне значення, рівно як і відсутність вини заподіювача шкоди, розмір грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 як володільцем джерела підвищеної небезпеки, з урахуванням вимог розумності та справедливості, підлягає визначенню в сумі 30000,00 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог судовий збір в загальній сумі 2189 грн. 00 коп. (875,60 грн. + 1313,40 грн. = 2189,00 грн.)., від сплати якого позивач за подання позовної заяви та апеляційної скарги звільнена на підставі пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Справа в провадженні суду першої інстанції з січня 2021 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2021 року, призначалась до розгляду на 14 квітня 2022 року, 24 листопада 2022 року, 22 червня 2023 року, 14 грудня 2023 року, 21 березня 2024 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 21 березня 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 вересня 2021 року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_4 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, грошові кошти в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в загальній сумі 2189 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 червня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова