Справа № 357/5920/24
Провадження № 2-др/357/99/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
представник заявника (відповідача) - адвокат Радецька Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Радецької Тетяни Петрівни, про ухвалення додаткового рішення,
14.10.2024 представник відповідача - адвокат Радецької Т.П., засобами електронного зв`язку звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаною заявою, в якій просить суд винести додаткове рішення щодо вирішення питання про судові витрати.
Заява обґрунтована тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09.10.2024 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовлено в задоволені позову, закрито провадження. В зв`язку з поданням ТОВ «Діджи Фінанс» позову та розглядом справи, відповідач змушений був нести витрати на правничу допомогу в розмірі 16 500 грн., судовий збір в розмірі 2 652,53 грн. та канцелярські витрати в розмірі 700 грн., які підлягають розподілу за результатами розгляду справи.
Листом від 17.10.2024, який отримано позивачем 18.10.2024, судом повідомлено сторін про час і місце розгляду заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Радецька Т.П., заяву підтримала, надала пояснення та просила задовольнити. Додатково зазначила, що до витрат на канцелярію входить придбання її клієнтом 4-х пачок бумаги, які витрачено на ксерокопіювання відзиву з додатками для позивача. Уточнила, що витратили 3 пачки, одна залишилась не використаною. Звертає увагу на завідоми безпідставність поданого позивачем позову.
Перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.
09.10.2024 рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/5920/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, закрито провадження у справі в частині позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 200124367 від 14.10.2014 в розмірі 54 024,33 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в задоволені іншої частини позову відмовлено.
Вказаним рішенням питання про судові витрати судом не вирішувалось, оскільки в судовому засіданні 09.10.2024 представником відповідача заявлено про надання доказів понесення стороною таких витрат у встановленому порядку після ухвалення рішення.
Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення та, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заява представника відповідача - адвоката Радецької Т.П., про розподіл судових витрат подано до суду засобами електронного зв`язку 14.10.2024 з електронним цифровим підписом, що підтверджується матеріалами справи, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від 09.10.2024.
Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано:
1) договір про надання правової допомоги № 0506/24/Ц від 05.06.2024 між Адвокатським бюро "Радецької Тетяни Петрівни" та ОСОБА_1 , відповідно п.п. 1.1 якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту в рамках судової справи № 357/5920/24;
2) додаток № 1 до договору про надання правової допомоги № 0506/24/Ц від 05.06.2024 - розрахунок № 1 попередніх витрат з надання правової допомоги по справі № 357/5920/24 на суму 15 000 грн.;
3) додаток № 2 до договору про надання правової допомоги № 0506/24/Ц від 05.06.2024 - розрахунок № 2 попередніх витрат з надання правової допомоги по справі № 357/5920/24 на суму 1 500 грн.;
4) акт № 1 приймання-передачі послуг з правової допомоги по справі № 357/5920/24 до договору про надання правової допомоги № 0506/24/Ц від 05.06.2024, складений 14.10.2024 на суму 16 500 грн.;
В матеріалах справи також міститься копія ордера серії СВ № 1090347 від 05.06.2024 про надання адвокатом Радецькою Т.П. клієнту ОСОБА_1 послуг на підставі договору № 0506/24/Ц від 05.06.2024.
Розділом 5 договору встановлено, що вартість послуг за даним договором детально визначається в додатках до договору та підтверджується наданими актами прийому-передачі послуг.
Пунктом 5.6 договору також вбачається, що додаткові офіційні необхідні витрати, що нерозривно пов`язані з виконанням даного договору, покладаються на сторону клієнта (транспортні витрати, оплата поштових листів, канцелярські витрати, витрати на судові експертизи та інші необхідні витрати по справі).
З наданого акту № 1 приймання-передачі послуг з правової допомоги по справі № 357/5920/24 до договору про надання правової допомоги № 0506/24/Ц від 05.06.2024, складений 14.10.2024, вбачається про надання послуг на суму 16 500 грн., в тому числі: аналіз позовної заяви та консультація клієнта - 1 000 грн. (1 год.); аналіз отриманої виготовленої в суді копії матеріалів справи № 357/3325/23 - 1 000 грн. (1 год.); ознайомлення з матеріалами справи - 4 500 грн. (4 год. 30 хв.); аналіз законодавства - 3 000 грн. (3 год.); написання відзиву - 5 000 грн. (5 год.); написання заяви про застосування строків давності - 500 грн. (30 хв.). Загальний розмір витрат на правничу допомогу становить 16 500 грн.
Так, вказані документи підтверджують, що сторона відповідача в межах розгляду даної справи понесла судові витрати на правничу допомогу в розмірі 16 500 грн.
При вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з положеннями ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з ч. 1, п. 1, 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами 2,3 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судом у рішенні від 09.10.2024 встановлено, що провадження у справі № 357/5920/24 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014 в розмірі 54 024,33 грн. підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки є рішення суду, що набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Так, з вказаного рішення вбачається, що в позовах обох справ (№ 357/3325/23 та № 357/5920/24) збігається склад сторін: ТОВ «Діджи фінанс» та ОСОБА_1 , предмет позову в частині стягнення суми боргу в розмірі 54 024,33 грн., підстави позову - заборгованість за кредитним договором № 200124367 від 14.10.2014.
Судом в мотивувальній частині рішення також зазначено, що позивач, звернувшись до суду з цим позовом, в частині вказаних вимог фактично домагається перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду в іншій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання стороною декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання стороною завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер (п. 2, 3 ч. 2 ст. 44 України).
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 28.01.2019 року у справі № 619/1146/17-ц, саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Суд враховує диспозитивне право позивача, щодо звернення до суду з даним позовом та ймовірність того, що представник, який готував позов, не був обізнаний про наявність справи № 357/3325/23. Однак відомості про рішення суду, що набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, стали відомі стороні після подання 27.08.2024 представником відповідача відзиву. Натомість позивач подав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю.
Таким чином, суд погоджується з наявністю в діях позивача недобросовісних ознак, а відтак суд має право покласти на ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати повністю незалежно від результатів вирішення спору.
Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4, 6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то в суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
Відповідно до позиції, зазначеній в постанові Касаційного господарського суду від 23.02.2021 по справі № 922/2503/20, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Отже, судом встановлено, що під час розгляду даної справи у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області зі сторони відповідача були понесені та заявлені до стягнення судові витрати на правничу допомогу адвоката Радецької Т.П. в розмірі 16 500 грн., що відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 16 500 грн. та витрати, пов`язані з виготовленням в суді копій матеріалів справи № 357/3325/23 в розмірі 2 652,53 грн.
Щодо заявлених до відшкодування витрат на канцелярію у вигляді купівлі 4-х пачок бумаги, суд зауважує, що такі витрати не підлягають відшкодуванню, з огляду на наступне.
З доданого до відзиву опису поштового вкладення про надіслання позивачу відзиву із додатками (а.с. 24 том 3) вбачається про надіслання саме «завірених Білоцерківським міськрайонним судом Київської області» копій матеріалів судової справи. Відповідачем надана квитанція про сплату судового збору, який відшкодований останньому в межах розгляду цієї справи (провадження), при цьому адвокатом відповідача детально не наведено обсяг використаної бумаги - папір офісний. Остання зазначила в судовому засіданні, що було використано не всю бумагу.
Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник заявника звернулась до суду в електронній формі, а позивач ТОВ «Діджи Фінанс» має зареєстрований електронний кабінет та звернувся до суду з позовом через систему «Електронний суд», подає та отримує всі документи в електронній формі з використанням електронного кабінету, тому у відповідача не було необхідності копіювати для позивача, як усно повідомила представник відповідача в судовому засіданні, матеріали справи № 357/3325/23.
В матеріалах справи відсутні докази про використання 4-х пачок бумаги по 500 аркушів (2 000 аркушів) саме в межах розгляду даної справи, враховуючи виготовлення копій справи судом у встановленому порядку.
Враховуючи вищевикладене, заява представника заявника (відповідача) підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 2, 4, 81, 133, 137, 141, 264, 265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву адвоката Радецької Тетяни Петрівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 16 500 грн. та судовий збір в розмірі 2 652,53 грн.
В іншій заяви - відмовити.
Стягувач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду. Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08.11.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов