Справа № 216/5716/24
провадження №2/216/2375/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально - Міський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді: Бутенко М. В.

за участю

секретаря судового засідання: Кравець А.С.

без участі сторін та без застосування технічного запису

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 квітня 2018 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.04.2018 року, виданим Центрально - Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 156.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.05.2019, виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 408. Спільне життя з відповідачкою не склалось, через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження характерів та поглядів на сімейне життя. Позивач та відповідачка спільно не проживають, шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх півтори роки сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, та майже не спілкуються один з іншим. На сьогоднішній день між сторонами не існує спору щодо розділу майна. Збереження шлюбу між сторонами може призвести до постійних сварок та, як наслідок, це може негативно вплинути на розвиток їх малолітньої дитини, та зашкодити її інтересам. Таким чином, примирення між сторонами є неможливим, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивач вважає подальше зберігання шлюбних відносин з відповідачкою недоцільним, просить винести рішення, яким розірвати цей шлюб.

Сторони по справі, кожний окремо, в судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позов підтримує, а відповідачка позов визнає.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.04.2018, виданим Центрально - Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 156.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.05.2019, виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 408.

Спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження характерів та поглядів на сімейне життя. Позивач та відповідачка спільно не проживають, шлюбні відносини фактично припинені. Протягом останніх півтори роки сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, та майже не спілкуються один з іншим. На сьогоднішній день між сторонами не існує спору щодо розділу майна. Збереження шлюбу між сторонами може призвести до постійних сварок та, як наслідок, це може негативно вплинути на розвиток їх малолітньої дитини, та зашкодити її інтересам. Таким чином, примирення між сторонами є неможливим, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Обидва не бажають збереження шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім*я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Статтею 51 Конституції України та згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, визначається за спільною згодою батьків.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Як роз`яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

За приписами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення з відповідачки на його користь жодних судових витрат по справі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 133, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 3, 24, 56, 110, 112, 113 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 11 квітня 2018 року Центрально - Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 156, від якого сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище набуте у шлюбі « ОСОБА_4 ».

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в Дніпровський Апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

СТОРОНИ ПО СПРАВІ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя М. В. БУТЕНКО