Дата документу 08.11.2024 Справа № 331/6931/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/6931/23 Головуючий у 1-й інстанції: Фісун Н.В.
Провадження № 22-ц/807/1448/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі АТ «Універсал Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог представник АТ «Універсал Банк» зазначав, що monobank це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень.

16.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 16.09.2020 року.

Керуючись положеннями ст.ст. 633, 634, 641 Цивільного кодексу України, АТ Універсал Банк пропонує необмеженому колу фізичних осіб резидентів України скористатися банківськими послугами щодо продуктів monobank | Universal Bank, для чого пропонує приєднатись до опублікованих на сайті Банку Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank (далі - Умови і правила). Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання Анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається Банком.

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного Договору відповідачка отримала кредит в розмірі 30 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі). Станом на 22.08.2023 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, відбулось істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.02.2023 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходила, та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим кредит 29.03.2023 став у формі «на вимогу».

Загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за Договором станом на 22.08.2023 року, складає 48 159,38 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 48 159,38 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, представник АТ «Універсал Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.09.2020 року у розмірі 48 159,38 грн. станом на 22.08.2023 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 48 159,38 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.; та судовий збір в сумі 2 684,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2024 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 105,13 грн. та судові витрати у розмірі 1 457,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, представник АТ «Універсал Банк» Македон О.А.подав апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Універсал Банк» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині оскаржуване рішення залишити без змін. Судові витрати покласти на відповідача.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом не враховано специфіку відносин між сторонами у справі, які відрізняються від типових кредитних відносин. Судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Так, відповідач висловила свою згоду з тим, що її ознайомлено з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту в електронному вигляді та отримано їх примірники у мобільному додатку. Тим самим, суд першої інстанції дійшов передчасних висновків відносно того, що Клієнт не був ознайомлений із вищезазначеними документами. Сторони погодили всі істотні умови договору. Тому суд мав стягнути всю розраховану позивачем заборгованість.

Зауважує, що в анкеті-заяві від 16.09.2020 встановлено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць. Отже, сторони погодили розмір процентної ставки, тому судом безпідставно відмовлено у стягненні відсотків з посиланням на непогодження таких умов з відповідачем.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення суду оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 22 054,25 грн., в іншій частині рішення суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості у розмірі 22 054,25 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 08.11.2024 року.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції виходив із того, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «Універсал Банк» не дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Відтак, суд виснував про відсутність правових підстав для нарахування Банком ОСОБА_1 процентів за користування коштами, які нараховувалися останній та були списані з рахунку відповідача у розмірі 22 054,25 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України договір вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріалами справи підтверджено, що 16.09.2020 року ОСОБА_1 звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 10).

Своїм підписом відповідач прийняла пропозицію банку та погодилася з тим, що Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які викладені на банківському сайті www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п. 1 анкети-заяви).

Відповідач погодилася з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодилася з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту Банк повідомляє її шляхом надсилання повідомлень у мобільному додатку (п. 3 анкети-заяви).

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного договору, станом на 22.08.2023 року заборгованість за кредитним договором становить 48 159,38 гривень, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) 48 159,38 гривень (а.с. 6-9).

Відповідно до виписки про рух коштів по картці від 23.11.2023 року ОСОБА_1 користувалася вказаною карткою, про що відображено відповідні операції, а саме: зняття готівкових коштів, розрахунок за товар в супермаркетах, поповнення мобільного, поповнення картки, оплата платежів тощо. Останнє поповнення рахунку відбулося 11 грудня 2022 року на суму 500 гривень (а.с. 64-70).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 16.09.2020 року.

Вирішуючи спір по суті в частині стягнення відсотків, суд першої інстанції послався на те, що в анкеті-заяві від 16.09.2020 процентна ставка не зазначена.

Утім, вказане не відповідає обставинам справи, оскільки пунктом 3 анкети-заяви від 16.09.2020 встановлено, що пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% на місяць (а.с. 10).

Анкета-заява підписана ОСОБА_1 , а також представником АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

Отже, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що до позовної заяви позивач долучив анкету-заяву, яка підписана відповідачем та містить умови щодо узгодженої відсоткової ставки за користування кредитними коштами в розмірі 3,1 % на місяць. Таким чином, у анкеті-заяві від 16.09.2020 року визначено сталий розмір процентної ставки за користування кредитом, що становить 3,1 % на місяць, тобто 37,2 % річних, відтак колегія суддів вважає, що сторони погодили умови кредитного договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, що позичальниця підтвердила власним підписом.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц.

З наявної в матеріалах справи довідки АТ «Універсал Банк» вбачається, що відповідач отримала картку зі строком дії - до останнього дня 06/24 року (а.с. 100).

До позовної заяви АТ «Універсал Банк» долучено розрахунок заборгованості за період з 20.10.2020 року по 22.08.2023 року (а.с. 6-9). Вказаний розрахунок заборгованості наданий з узгодженою відсотковою ставкою - 37,2 % річних.

Таким чином, банком було нараховано відсотки в розмірі 22 054,25 грн., виходячи зі ставки 37,2% на рік за узгодженою відсотковою ставкою. Суми нарахованих та сплачених відсотків згідно з встановленою ставкою 37,2 % річних, які зазначені у розрахунку, узгоджується із випискою по картрахунку відповідача.

Судова колегія, вирішуючи питання про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині нарахованих процентів, виходить із того, що позивачем надано належний розрахунок заборгованості на підтвердження розміру заборгованості позичальника, анкету-заяву підписану відповідачем власноруч.

Надані банком документи у сукупності підтверджують укладання між сторонами кредитного договору, погодження між сторонами нарахування процентів за користування кредитним лімітом та існування у позичальника заборгованості за вказаними відсотками у визначеному банком розмірі, який розрахований відповідно до узгоджених між сторонами умов.

Відповідач не спростувала вказаних обставин належними і допустимими доказами, на підставі чого колегія суддів вважає правомірним нарахування банком процентів у сумі 22 054,25 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь банку.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з прийняттям в цій частині постанови про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 22 054,25 грн. відповідно до погодженого сторонами розміру відсоткової ставки 37,2 % на рік.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем заявлено позов на суму 48 159,38 грн.

Рішення суду оскаржувалося позивачем в частині відмовлених вимог у сумі 22 054,25 грн., яка стягнута апеляційним судом за наслідками перегляду справи.

За подання позову в суді першої інстанції АТ «Універсал банк» було сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн. (а.с. 37), за подання апеляційної скарги 1 843,68 грн. (а.с. 133). Загальний розмір судових витрат по справі становить 4 527,68 грн.

За вказаних обставин з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, враховуючи фактично повне задоволення позовних вимог, в розмірі 4 527,68 грн.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Македона Олександра Андрійовича задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 квітня 2024 року у цій справі в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками за користування кредитом скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за відсотками за користування кредитом за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 16.09.2020 року у розмірі 22 054 (двадцять дві тисячі п`ятдесят чотири) грн. 25 коп.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () судовий збір в розмірі 4 527 (чотири тисячі п`ятсот двадцять сім) грн. 68 коп.

В іншій частини рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та в апеляційному порядку не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко