Справа № 758/5389/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

24 вересня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сіренко Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину,

У С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою.

В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 15.03.2024 по справі № 758/956/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України. Вироком суду встановлено, що цивільні позови не заявлялись.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 заволодів транспортним засобом «Audi 100» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував за адресою: м. Київ, вул. Сирецька, 36 та належить потерпілому ОСОБА_1 буксирував його до свого місця проживання, таким чином вилучивши автомобіль з володіння власника всупереч його волі.

Відповідно до висновку експерта від 19.12.2017 № 12-2/102 встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Audi 100» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 06.10.2017 могла становити 109 859 грн 80 коп., що в доларовому еквіваленті на цю дату становить 4 106,91 доларів США, виходячи із курсу долара станом на 06.10.2017.

Оскільки відповідачем не відшкодовано матеріальних збитків, завданих злочином, позивач звертається до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 4 106,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.05.2024 складає 162 592 грн 57 коп. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 своїми умисними діями скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та вироком Подільського районного суду м. Києва від 15.03.2024 по справі № 758/956/18 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вироком суду встановлено, що цивільні позови не заявлялись.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 заволодів транспортним засобом «Audi 100» державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував за адресою: АДРЕСА_1 та належить потерпілому ОСОБА_1 буксирував його до свого місця проживання, таким чином вилучивши автомобіль з володіння власника всупереч його волі.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що не звертався з цивільним позовом в рамках розгляду кримінальної справи, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями ОСОБА_2 і саме він має нести відповідальність за завдану позивачам майнову та моральну шкоду.

Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи.

Встановленим судом обставинам, відповідають цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним Кодексом України.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В силу з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Обґрунтовуючи наявність майнової шкоди у розмірі 109 859 грн 80 коп. позивач посилається на висновок експерта від 19.12.2017 № 12-2/102 яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Audi 100» державний номерний знак НОМЕР_1 станом на 06.10.2017 могла становити 109 859 грн 80 коп., що в доларовому еквіваленті на цю дату становить 4 106,91 доларів США, виходячи із курсу долара станом на 06.10.2017.

Однак, позивач звертається до суду із вимогою про стягнення з відповідача 4 106,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.05.2024 складає 162 592 грн 57 коп.

Згідно пункту 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року «Про судове рішення», визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Тому при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в даній цивільній справі № 758/5389/24 та в кримінальній справі № 758/956/18, з якої цей позов випливає.

Дослідження доказів, які містяться в кримінальній справі, не є збиранням доказів в значенні ч.7 ст.81 ЦПК України.

На підставі цього, суд відхиляє посилання позивача про стягнення 4 106,91 доларів США в гривневому еквіваленті станом на 01.05.2024, оскільки в матеріалах справи міститься висновок експерта від 19.12.2017 № 12-2/102, згідно якого станом на 06.10.2017 (на момент вчинення злочину) ринкова вартість автомобіля «Audi 100» державний номерний знак НОМЕР_1 могла становити 109 859 грн 80 коп., а тому суд дійшов висновку, що саме така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, належить задовольнити частково, а саме: стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 109 859 грн 80 коп., що в доларовому еквіваленті станом на 06.10.2017 становить 4 106,91 доларів США.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Судом встановлено, що в обгрунтування своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що це був єдиний транспортний засіб на якому останній їздив на роботу та возив свою сім`ю. Окрім цього позивач зазнав емоційних страждань, які йому довелося перенести і доводиться переносити витрати пов`язані з відновленням психічного стану, відпочинку від усього, що сталося.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за №4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення та виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн.

На підставі п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення звільняються від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою заяви майнового характеру, судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 1 211 грн 20 коп., а позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 1 211 грн 20 коп.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 82, 141, 263-265, 268, 280-282, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої внаслідок злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 109 859 (сто дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

У задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору в дохід держави.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя Дмитро ПЕТРОВ