Справа № 482/1616/24
Номер провадження 2/482/717/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

08 листопада 2024 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Кічули В.М., за участю секретар судового засідання Алєксєєнко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На обґрунтування позову зазначила, що 22.04.1989 року між сторонами було укладений шлюб, від якого сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Вказує, що спільне життя не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. На даний час сім`я існує формально, примирення неможливе, а тому посилаючись на викладене просила суд про розірвання шлюбу.

Відповідачем, в свою чергу, подано до суду заяву про надання строку на примирення.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, у своєму позові просила про розгляд справи за її відсутності. Крім того надала до суду заяву, в якій просила відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про надання строку на примирення, посилаючись на те, що відповідач постійно ображає позивачку, на підтвердження чого долучила до своєї заяви терміновий заборонний припис стосовно кривдника, проти примирення категорично заперечувала та просила суд про ухвалення рішення про розірвання шлюбу.

Відповідач у судове засідання не з`явився. У своїй заяві про надання строку на примирення просив про проведення судового засідання без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 111 СК України суд повинен вжити заходів щодо примирення подружжя.

Відповідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи те, що позивачка категорично заперечує проти примирення з відповідачем та наполягала на розірванні шлюбу, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про надання строку на примирення.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.1989 року (свідоцтво про укладення шлюбу серії ).

Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1 ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Враховуючи вимоги позивача про розірвання шлюбу та категоричне небажання примирюватися з відповідачем, суд, на підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просила, після розірвання шлюбу, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Відповідно до вимог ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 22 квітня 1989 року Новоодеським райвідділом ЗАГС Миколаївської області, актовий запис № 47, між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте в шлюбі « ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) грн судового збору, сплаченого позивачкою при подачі позову до суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий В.М. Кічула