Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1417/19
Провадження № 2/945/50/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

06 серпня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що з 02 березня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Шлюбні відносини між позивачем та ОСОБА_4 не склалися і рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано.

За час перебування у шлюбі, подружжям ОСОБА_5 було набуто спільне майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до Договору купівлі - продажу житлового будинку від 13 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієвою О.Г. і Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієвою О.Г., власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано ОСОБА_4 , при цьому, вказане вище нерухоме майно, на думку позивача, належить їй і ОСОБА_4 , як подружжю, на праві спільної сумісної власності.

Оскільки між позивачем та ОСОБА_4 не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна подружжя, позивач просив суд поділити майно подружжя, набуте за час шлюбу, шляхом: визнання за позивачем права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 ; визнання за позивачем права власності на 1/2 частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 серпня 2019 року цивільну справу № 480/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, розподілено головуючому судді Терентьєву Г.В.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, залишено без руху.

10 вересня 2019 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви відповідно до ухвали суду від 12 серпня 2019 року про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

09 січня 2020 року ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою відповідача ОСОБА_4 , до суду направлено копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Миколаєві, Миколаївської області, Україна (серія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ).

20 лютого 2020 року, з метою вирішення питання подальшого розгляду цивільної справи № 480/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, Миколаївський районний суд Миколаївської області направив запит до Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про надання повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 березня 2020 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від Миколаївського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на запит суду від 20 лютого 2020 року, надійшов повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 від 22 лютого 2020 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2020 року провадження у справі № 480/1417/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, зупинено, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення питання щодо правонаступництва.

02 червня 2020 року судом направлено запит до приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонової Світлани Анатоліївни про надання копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 червня 2021 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Лактіонової Світлани Анатоліївни, на запит суду від 02 червня 2020 року, надійшла копія спадкової справи № 12/2020 до майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30 листопада 2020 року провадження у справі № 480/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, поновлено, у справі призначено судове засідання.

Справа перебувала у провадженні судді Терентьєва Г.В.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського районного суду Миколаївської області Малишевої В.Д. від 03 червня 2021 року, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_7 у відставку, відповідно до засідання Вищої ради правосуддя № 40 від 01 червня 2021 року, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 480/1417/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2021 року вказана цивільна справа розподілена головуючому судді Шароновій Н.О.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 червня 2021 року цивільну справу № 945/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, головуючим суддею Шароновою Н.О., прийнято до свого провадження. Постановлено призначити справу до розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2021 року до участі у даній справі залучено правонаступників відповідача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Постановлено направити компетентному суду Республіки Білорусь доручення про допит ОСОБА_3 в якості відповідача, вручити йому копії позовної заяви та повідомлення про дату слухання справи.

У справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, призначено підготовче судове засідання на 24 січня 2022 року на 13 годину 00 хвилин, резервна дата 24 лютого 2022 року о 13 годині 00 хвилин.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, зупинено.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2022 року провадження у цивільній справі № 480/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, поновлено. Постановлено призначити розгляд справи на 21 рудня 2022 року на 16 годину 30 хвилин.

04 травня 2023 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про виконання на території Республіки Білорусь доручення Миколаївського районного суду Миколаївської області про проведення окремих процесуальних дій та вручення судових документів ОСОБА_3 , а також документи, складені в ході виконання доручення.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження № 945/1417/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, і призначити справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому в матеріалах справи міститься заява позивача від 29 серпня 2023 року, у якій позивач підтримала позов у повному обсязі, просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, при цьому 29 серпня 2023 року подала на адресу суду заяву, у якій повідомила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. На виконання доручення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 вересня 2021 на адресу суду надійшло підтвердження суду Жлобінського району Гомельської області про вручення документів ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу судового засідання суду Жлобінського району Гомельської області від 07 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_3 пояснив, що до України для участі у судовому засіданні не поїде; висловив бажання, щоб його інтереси в суді представляла його рідна тітка, яка проживає у місті Миколаєві, Миколаївської області, Україна.

Суд дослідив наявні у справі письмові докази і встановив таке:

З 02 березня 2011 року позивач ОСОБА_1 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Заочним рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 01 листопада 2018 року, шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 розірвано (а. с. 6).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 70 років у місті Миколаєві, Миколаївської області, Україна, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 і повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9 від 22 лютого 2020 року (а. с. 49, 58-59).

Позивач ОСОБА_1 стверджує, і відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не заперечують, що під час шлюбу, а саме 13 квітня 2016 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 разом придбали житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які були зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 .

Крім цього, вказаний вище факт підтверджується копіями: Договору купівлі - продажу житлового будинку від 13 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієвою О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 103; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 57566379 від 18 квітня 2016 року; Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 13 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Георгієвою О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 104; Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 57570779 від 18 квітня 2016 року (а. с. 12-14, 15, 16-17, 18).

Постановою Верховної Ради України Про перейменування деяких населених пунктів Миколаївської, Одеської, Харківської областей та Комінтернівського району Одеської області від 14 липня 2016 року № 11465 - VIII, у тому числі, селище Комсомольське Миколаївського району Миколаївської області перейменовано на селище Благодарівка.

До позовної заяви позивач ОСОБА_1 додала копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , з якої слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка села Івано - Захарівка, Баштанського району Миколаївської області, з ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з положеннями ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя (далі - Постанова) роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У пункті 30 вказаної Постанови також роз`яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як вже зазначалось вище, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того с подружжя, який її спростовує.

З наявних у справі письмових доказів слідує, що спірне нерухоме майно, а саме - житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , набуті ОСОБА_1 і ОСОБА_4 за час шлюбу, тому є об`єктом їхньої спільної сумісної власності. Будь - яких письмових доказів на підтвердження того, що спірні будинок і земельна ділянка були придбані за власні грошові кошти ОСОБА_4 , відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суду не надали, а відтак не спростували презумпцію спільності права подружжя на майно, набуте ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в період шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ч. ч. 5 - 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 домовлялися про поділ спірного майна, суду не представлено.

Сама лише державна реєстрація права власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 не може свідчити про те, що таке майно належить йому на праві особистої приватної власності, з урахуванням того, що воно набуте під час зареєстрованого з позивачем ОСОБА_1 шлюбу.

Суд вважає, що частки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , як співвласників, у праві спільної сумісної власності подружжя, є рівними, а тому позивач ОСОБА_1 має право на 1/2 частку спірного житлового будинку АДРЕСА_1 , а також має право на 1/2 частку спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , які є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений позивачем при поданні позову за квитанцією № 0.0..1. від 10 жовтня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Івано - Захарівка, Баштанського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою села Івано - Захарівка, Баштанського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0002, площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Івано - Захарівка, Баштанського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № 0.0..1 від 17 квітня 2019 року, що складає 384 грн. 20 коп. а також 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 за квитанцією № 0.0..1 від 10 вересня 2019 року, що складає 384 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстрований за адресою: м. Жлобін, Гомельська обл., Республіка Білорусь; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки села Івано - Захарівка, Баштанського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт серії НОМЕР_3 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № 0.0..1 від 17 квітня 2019 року, що складає 384 грн. 20 коп. а також 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем ОСОБА_1 за квитанцією № 0.0..1 від 10 вересня 2019 року, що складає 384 грн. 20 коп.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова