15.05.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира в складі:
головуючої судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря Кирийчук А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки, -
У жовтні 2022 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить виділити йому в натурі 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком.
Вимоги позову мотивовані тим, що він є власником 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком, згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 30.08.2017. Дане право зареєстроване у встановленому законом порядку відповідно до витягів про реєстрацію у Спадковому реєстрі та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.08.2017. Власниками інших ідеальних часток житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком, є відповідачі в справі, що підтверджується відповідним договором про поділ спадкового майна від 30.08.2017. Одразу після оформлення своїх спадкових прав на 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком, він запропонував відповідачам зробити розподіл в натурі їхніх часток як у житловому будинку, так і земельної ділянки, але вони від цього відмовилися. Відсутність можливості належним чином володіти та розпоряджатися своїми частками будинку та земельної ділянки порушує його право власності на них, оскільки він не може вільно розпоряджатися без згоди співвласників своєю часткою у нерухомому майні.
Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 16.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
До суду не надходив відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_3 надав до суду відзив на позовну заяву з викладеними в ньому запереченнями проти задоволення позову, зазначивши про безпідставність заявленого позову та вказав, що йому належить на праві власності 5/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 частка земельної ділянки за цією адресою, де він проживає разом із сім`єю, а ОСОБА_2 , який також там проживає, належить 1/2 ід. ч. будинку та 1/2 частка земельної ділянки. У позовній заяві позивач не наводить інформації про те, яким чином у нього відсутня можливість належним чином володіти та розпоряджатися належними йому частками будинку та земельної ділянки.
У направленій до суду відповіді на відзив викладено аналогічні позовній заяві мотиви позову.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 10.05.2023 в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення вартості й можливого виділу в натурі 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком, і за можливості надання всіх можливих варіантів. Виконання експертизи доручено судовому експерту ТОВ «Партнер-екс» ОСОБА_4 . Провадження в справі зупинено до закінчення її проведення.
Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 27.09.2023 поновлено провадження в справі у зв`язку з надходженням до суду 26.09.2023 клопотання судового експерта Борисенко-Жили Т. про надання додаткових матеріалів.
Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 29.11.2023 в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення вартості й можливого виділу в натурі 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою та закріплена за даним будинком, і за можливості надання всіх можливих варіантів. Виконання експертизи доручено судовому експерту ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз» ОСОБА_5 . Провадження в справі зупинено до закінчення її проведення.
Ухвалою судді Богунського районного суду міста Житомира Семенцової Л.М. від 26.03.2024 поновлено провадження в справі.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із викладених у ньому підстав, пояснивши, що він має трьох дітей та йому немає де жити та вже після призначення судом експертизи, а саме 21.12.2023, його ОСОБА_2 подарував його сину ОСОБА_6 , 2014 року народження 1/2 частку спірного будинку та 1/2 частку спірної земельної ділянки, через те експертиза проведена з урахуванням цих подарованих часток. Просив суд визначити другий варіант виділу частки будинку та третій варіант виділу частки земельної ділянки, які містяться у висновку судового експерта ОСОБА_5 від 15.03.2024 № 716/03-2024.
Відповідач у судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду та пояснив, що експертиза була проведена поза межами позовних вимог і ухвали суду про її призначення, у зв`язку з чим вона не є доказом у справі.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки до суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 78, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (витяги № 95904494, № 95914800) від 31.08.2017 належать позивачу на праві спільної часткової власності (а. с. 9, 25).
5/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (витяги № 95904367, № 95914669) від 31.08.2017 належать відповідачу ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (а. с. 64, 67).
1/2 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована за тією ж адресою, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (витяги № 95406015, № 95914492) від 23.08.2017 та 31.08.2017 належать відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності (а. с. 69, 79).
Загальна площа житлового будинку АДРЕСА_1 становить 201,8 кв. м, житлова площа 72,8 кв. м. До будинку належать уборна літ. «У», огорожа № 1, 2.
Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Частиною 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласникам у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 роз`яснено, що судам підвідомчі спори, пов`язані з правом приватної власності на жилий будинок, зокрема про виділ частки з будинку (поділ будинку), що є спільною власністю (частковою чи сумісною).
Пунктами 6 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 передбачено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.
Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від площі іншого (інших) співвласника, тобто має становити окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 № 55, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судому в постанові від 08.03.2023 в справі № 559/1923/17.
Як убчається з матеріалів справи, 21.12.2023 ОСОБА_2 подарував малолітньому сину позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 належні йому 1/2 частку спірного будинку адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частку спірної земельної ділянки за цією ж адресою (а. с. 218 - 225).
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України визначено поняття належності доказів , згідно ч. 1 якої належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Належність доказів це якість доказу, що характеризує точність, правильність відображення обставин, що входять в предмет доказування. Належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Якщо докази не стосуються предмета доказування, суд не бере їх до розгляду. У свою чергу, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження своїх вимог або заперечень.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстав позову). Тому, вирішуючи питання про виклик свідків, в усіх випадках потрібно вимагати від сторін пояснення, які саме обставини вони можуть підтвердити. Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових). Суд не має приймати доказів, які не стосуються справи і предмета доказування; одержаних з порушенням порядку, встановленого законом, або доказів, якими не можуть бути підтверджені певні обставини справи.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Правило про належність доказів є своєрідним фільтром, за допомогою якого суд не приймає докази, які не стосуються справи.
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України).
Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи (ч. ч. 3, 4 ст. 102 ЦПК України).
Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ч. 1 ст. 110 ЦПК України).
Проведення експертизи щодо збільшених часток спірного будинку та земельної ділянки було здіснено на підставі направленого позивачем до судового експерта клопотання від 22.01.2024 з додатками, копія якого була також зареєстрована в суді 23.01.2024 (а. с. 230-236).
З огляду на те, що висновок судового експерта стосується часток будинку та земельної ділянки, які не відповідають предмету позову виділення позивачу в натурі 3/16 ід. ч. житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/4 ід. ч. земельної ділянки площею 0,1 га за тією ж адресою, і при цьому предмет позову не був змінений позивачем у порядку ст. 49 ЦПК України не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі, суд вважає такий висновок неналежним доказом у справі, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 181, 356, 364 ЦК України, ст. ст. 12, 49, 76-81, 102, 141, 259, 263-268, 354 ЦПК України, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки житлового будинку та частки земельної ділянки відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Л.М. Семенцова