Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва

у складі: головуючого - судді Чулуп О.С.,

при секретарі Ребрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, -

ВСТАНОВИВ:

АТ «ПУМБ» звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 44558,59 грн. та інфляційні втрати в розмірі 4006,65 грн..

В обгрунтування позову позивач вказує, що між АТ «ПУМБ» (кредитор) та ТОВ Компанія «Виробнича-комерційна фірма «Прибой-Юг» (позичальник) було укладено кредитний договір № 05-443/08 від 28.08.2008 року відповідно до умов якого АТ «ПУМБ» зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, оплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі у строк до 27.08.2018 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника перед позивачем за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 05-445/08 від 28.08.2008 року. Позивач вказує, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.10.2020 року у справі № 12-238/10 стягнуто в солідарному порядку з ТОВ Компанія «Виробнича-комерційна фірма «Прибой-Юг» та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 649802 грн. Позивач вказує, що рішення суду не виконано, а тому просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано документального підтвердження невиконання рішення суду по справі № 12-238/10.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом досліджено кредитний договір № 05-443/08 від 28 серпня 2008 року укладений між ЗАТ «ПУМБ» (далі-Банк) та «Виробнича-комерційна фірма «Прибой-Юг» (далі-позичальник) згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 510 000 грн., а позичальник зобов`язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та строки визначені умовами Договору.

Судом досліджено договір поруки № 05-445/08 від 28 серпня 2008 року укладений між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 згідно якого ОСОБА_1 зобов`язався забезпечити виконання зобов`язання боржника перед кредитором за кредитним договором № 05-443/08.

Судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2010 року по справі № ц12-238/10 згідно якого стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Прибой-Юг» на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 05-443/08 від 28.08.2008 року в розмірі 649802 грн. 65 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення підвалу № 130-1, 130-2 загальною площею 81,8 кв.м. в будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною встановленою суб`єктом оцінювачем або встановленою у договорі іпотеки від 28.08.2008 року оціночною вартістю 730500 грн. та стягнуто судові витрати в розмірі по 975 грн. з кожного.

Судом досліджено лист Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві від 08.02.2023 року в якому повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2ц-12-238/10 виданого 25.10.2010 року Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ТОВ «Виробничо-комерційні фірма «Прибой-Юг» на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № 05-443/08 від 28.08.2008 року в розмірі 649802 грн. 65 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення підвалу № 130-1, 130-2 загальною площею 81,8 кв.м. в будинку літ. А-5 за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною встановленою суб`єктом оцінювачем або встановленою у договорі іпотеки від 28.08.2008 року оціночною вартістю 730500 грн. та стягнуто судові витрати в розмірі по 975 грн. з кожного. Листом також повідомлено, що надати копії матеріалів вказаного виконавчого провадження не представляється можливим у зв`язку з тим, що виконавче провадження 01.11.2013 року завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV та знищено у зв`язку із закінчення терміну його зберігання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 16.10.2013 року) Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, судом встановлено, що рішення боржниками не виконано.

Відповідно до наданого розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості за кредитним договором утворилась заборгованість, у розмірі 48565,24 грн., яка складається з: 3% річних 44558,59 грн. ; інфляційні втрати 4006,65 грн. нараховані за період з 03.01.2019 року по 01.12.2021 року.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням судом рішення про стягнення боргу у 2010 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу.

Представником відповідача не надано доказів необгрунтованості розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат.

За такого з відповідачіа на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 44558,59 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 4006,65 грн.

За змістом ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з обґрунтованістю та доведеністю позовних вимог, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн також підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.258-259,263-265,280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суму заборгованості у розмірі 48565 грн. 24 коп., яка складається з: 44558

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Інформація про сторони:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, 04070.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя