Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/912/17

30 жовтня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обгрунтування позову посилається на те, що 20 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, згідно умов якого вона позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000 дол. США. Договір укладений у письмовій формі, що підтверджується розпискою, власноручно написаною і підписаною відповідачем по справі.

Відповідно до договору позики ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) доларів СШ.А. Грошові кошти були передані готівкою відповідачу позивачем особисто 20 квітня 2014 року безпосередньо під час укладення договору. Факт передачі коштів засвідчується розпискою.

Строк повернення суми позики розпискою не визначений, однак ч. 1 ст. 1049 ЦПК України передбачено, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

23.12.2016 р. нею направлялась вимога про повернення коштів відповідачу за його останньою відомою адресою проживання, однак відомостей про її одержання відповідачем немає.

Станом на сьогодні ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики їй не повернув.

Станом на день звернення до суду 24.04.2017 р. сума боргу по курсу НБУ 2673 грн. 2780 коп. за 100 дол. США становить 213862 гри. 24 коп.

З часу подачі позову і станом на 22.09.2020 курс НБУ гривні по відношенню до долара США складає28,2022. Інформація про офіційний курс валют є загальнодоступною та розміщена на вебсайті НБУ.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника повернення Коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Позивач по справі скористалась своїм правом та керуючись ст.49 ЦПК України подала заяву про збільшення позовних вимог на підготовчому судовому засідання після скасування заочного рішення.

Станом на 22 вересня 2020 року сума боргу за договором позики від 20 квітня 2014 року в сумі 8000 доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУна 22 вересня 2020 року, а саме: 1 долар = 28, 2022 гривень, становить суму 225 617,60грн.

З часу отримання коштів по даний час ОСОБА_2 свої боргові зобов`язання не виконав та ухиляється від їх виконання.

Короткий зміст відзиву та заперечення:

Відзив мотивовано тим, що позовні вимоги позивачки не визнає повністю, оскільки будь-яких боргових зобов`язань у нього перед нею немає.Навпаки, позивачка ОСОБА_1 26 липня 2013 року позичила у нього грошові кошти в сумі 20000 доларів США, про що було складено договір позики в простій письмовій формі у вигляді розписки. За домовленістю між ними грошові кошти за вказаним договором було перераховано на картковий рахунок її сина ОСОБА_4 , а в подальшому ним були використані на викуп на аукціоні належної їй квартири АДРЕСА_1 .

При укладенні даного договору позики ОСОБА_1 просила позичити кошти саме для цієї мети, тобто викупу належної їй квартири на аукціон посилаючись на вкрай тяжке її матеріальне становище. Вказаний факт свідчить, що на той час у неї були відсутні грошові кошти. Оскільки ОСОБА_1 зобов`язання про повернення грошей і процентів виконувала тільки декілька місяців, а в подальшому відмовилася їх сплачував взагалі повертати основний борг, між ними виникли неприязні стосунки з цього приводу, тому спір був вирішений в судовому порядку.

Судовим рішенням колегії суддів судової палати у цивільних спра Херсонської області від 25 грудня 2015 року (справа №666/10003/214-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на його користь борг в сумі 162000 гривень, проценти за користування грошовими коштами в сумі 62370 гривень, три проценти річних від простроченої суми 7487 гривень 43 копійки, судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього стяги 232101 гривня 03 копійки. Судове рішення набрало законної сили.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні відкрито виконавче провадженя по примусовому виконання судового рішення від 22 квітня 2016 року, яке триває по теперішній час.

Вважає, що саме з метою неповернення вище зазначеного боргу ОСОБА_1 вирішила обманним шляхом досягти своєї цілі, а саме скласти фіктивну боргову розписку. При цьому використала його посвідчення водія, до якого мала доступ, так як декілька разів їздила зі ним в належному автомобілі, в салоні якого знаходився даний документ. Вона особисто чи за допомогою інших осіб склала завідомо неправдивий документ, а саме просту письмову розписку, ніби- то він у неї позичив 20 квітня 2014 року 8000 доларів США. При цьому використано специфічний почерк, який повинен свідчити за її задумом про перебування у нетверезому, хворобливому чи іншому неадекватному стані. Все робилося для того, щоб сфальсифікувати розписку, оскільки справжнього мого підпису підробити вона чи інші особи не могли.Також в розписці допущено цілий ряд помилок, виходячи із вказаної мети, зокрема рік складання розписки вказаний 20014, інші слова також перекручені.

Ознайомившись зі змістом даної розписки, яка знаходиться в матеріалах справи, категорично заперечую про те, що вона написана мною. Такий почерк не характерний для нього і написанні в ній слова російською мовою йому не належать. Підпис покладений під розпискою йому не належить. Однак навіть якщо допустити, що розписка написана ним, проти чого він категорично заперечую, в такому стані, коли він не давав звіт своїм діям, в ній не зазначено момент передачі грошей. Навпаки визначено, що вказаний борг він зможе взяти у ОСОБА_1 тільки після того, коли остання поверне йому попередній борг у сумі 20000 доларів США. Враховуючи, що вказаний борг до цього часу нею не повернутий, а тому навіть при вище вказаній умові він не зміг би в свою чергу позичити в неї гроші. Крім того майновий стан ОСОБА_1 на час написання фіктивної розписки був настільки критичний, що вона була визнана банкрутом і мала значну кількість боргових зобов`язань перед юридичними та фізичними особами.

Враховуючи наведене, позов ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики до задоволення не підлягає, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики.

Короткий зміст заперечення відповідача:

Заперечення мотивоване тим, що на поданий відзив ОСОБА_1 подала в суд відповідь, тому у відповідності до ст.199 ЦПК України бажаю подати заперечення.

Зокрема, на підтвердження того факту, що навіть за умови, що ніби-то мною було складено розписку від 20 квітня 2014 року про позику в ОСОБА_1 8 тисяч доларів США, вона повинна була передати йому вказані кошти лише після повернення нею боргу згідно укладеного договору позики від 26 липня 2013 року в розмірі 20 тисяч доларів США свідчить заява останньої від 13 жовтня 2015 року про часткове припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, направлена нею в його адрес АДРЕСА_2 .

При пред`явленні позову до 03 травня 2017 року про стягнння заборгованості за договором позики, який нібито мав місце 20 квітня 2014 ро ОСОБА_1 нічого не вказувала про те, що позичені кошти в розмірі 8000 дола США не були її власністю, а належали її синові. Позивачка стверджує у відповіді відзив, що вказані кошти перед поїздкою в Івано-Франківськ на початку квітня 2014 рі дав їй син для покупки автомобіля, в чому він повинен був їй допомогти. Також додатково хочу зазначає, що дата написання розписки зазначена «20.04.20014 г», що звичайно не може відповідати даті 20 квітня 2014 року, так як це зовсім різні дати. Крім того в другому абзаці на його переконаним зазначено «возьму в долг», а не «взял в долг», хоча він підтверджує, що при своїй нормальній свідомості даної розписки зовсім не писав. Вважає, що всі обставини свідчать про умисел ОСОБА_1 будь-яким способом уникнути повернення боргу в його користь згідно укладеного договору позики від 26 липня 2013 року.

Короткий зміст відповіді на відзив та відповідь на запиеречеення

Відповідь на відзив мотивовано тим, що травні 2012 року позивач познайомилась з ОСОБА_2 у м. Херсоні у їх спільного знайомого. В подальшому в них зав`язалися сімейні стосунки які слід розцінювати як цивільний шлюб. Вони разом проживали в її квартирі по АДРЕСА_3 , підтримувли сімейні стосунки, разом відпочивали та збирались оформити шлюб. На початку квітня 2014 року вона приїхала до ОСОБА_2 та цілий місяць вони проживали в його квартирі по АДРЕСА_4 . Перед поїздкою до ОСОБА_2 її син дав їй 8000 доларів США для покупки автомобіля, оскільки ОСОБА_2 обіцяв допомогти в придбанні автомобіля для сина. Але ОСОБА_2 негайно знадобились гроші для особистих цілей і він попросив у неї в борг ці 8000 дол. США. На той час у них були добрі, міцні стосунки, тому вона йому довіряла. Так як гроші були її сина і сума коштів була дуже великою, ОСОБА_2 написав розписку. 20.04.2014 року вона передала йому 8000 доларів, що еквівалентно 213 862 грн. ОСОБА_2 власноручно написав розписку, змінив почерк за своєю ініціативою. Твердження відповідача, що вона особисто чи за допомогою інших осіб склала завідомо неправдивий документ не відповідає логіці. Як стверджував ОСОБА_2 , 162 000 грн. для неї він отримав у своїх друзів. Пізніше вона дізналась, що ОСОБА_2 одружений і вона була не одна така обманута ним жінка.

ОСОБА_2 звинувачує її у злочинних діях, в обмані при написанні-розписки, але вона вважає, що його ціль очорнити її любою ціною, навіть шляхом введення суду в оману, тільки не віддавати по розписці її кошти. Позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог повністю підтримує повністю.

Зазначає що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 грудня 2015 року рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 17 квітня 2015 року у справі 666//10003/14-ц в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 670 821,14грн. скасувано, ухвалене нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 162 000 грн., проценти за користування грошовими коштами в сумі 62 370 грн., три процента річних від простроченої суми 7 487,43 грн., судові витрати в сумі 234, 60 грн., загальна сума до стягнення 232 101, 03 грн. Рішення набрало законної сили 25 грудня 2015 року

У своїй відповіді на відзив вона зазначала, що в період з 2012 року по травень 2014 року між ними склалися сімейні стосунки, йому повністю довіряла і тому, за період з серпня 2013року до кінця квітня 2014 року віддала йому без розписок частину боргу в сумі 6000 доларів США, оскільки вважала, що вони одна сім`я. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_2 отримав від неї 24.04.2014 року 8000доларів США і написав розписку, оскільки це були грошові кошти її сина. Після розриву їх відносин, в листопаді 2014 року він звернувся до суду з позовом про стягнення з неї суми боргу.

У 2016 - 2018 році по виконавчому листу вона заплатила ОСОБА_2 7638,1 грн., що підтверджується квитанціями. Відповідно до її позовної заяви, з урахуванням збільшення позовних вимог сума боргу ОСОБА_2 складає 225617,60 грн, згідно курсу НБУ на 22.09.2020 року 1 дол. США складав 28.2022 грн.

Предметом доказування у данній справі є сума боргу ОСОБА_2 відповідно до розписки від 24.04.2014 року. Доказом отримання від неї грошових коштів в сумі 8000 доларів США є його розписка, яку він власноручно написав, ці дані відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлюються висновками експерта

Стислий виклад позицій сторін:

Позивачсудовому засіданні підтримала позов з підстав зазначених в позовній заяві, заяві про збільшення позовних вимог, відповіді на відзив, поясненні на заперечення. Просила суд позов задоволити та стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 20.04.2014 в сумі 8000 дол. США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 22.09.2020 (1 дол. США=28,2022 грн.) становить 225617 грн. 60 коп., а також стягнути з ОСОБА_2 на її користь сплачені судові витрати.

Представник відповідача та відповідач всудовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили обставини на які посилається позивач. Пояснили суду, що відповідач допускає написання розписки, однак виходячи зі змісту розписки факт передачі грошей не відбувся. Розписка написана за умови, а саме візьму в борг за умови повернення боргу позивачем ОСОБА_1 20000 дол. США. Однак станом на час винесення рішення ОСОБА_1 не повернула борг. Просять в задоволенні позову відмовити.

Процесуальні дії у справі:

Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 25.09.2017 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою від 28.08.2020 заочне рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.09.2017 р у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку за правилами загального позовного првадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 07.05.2021 закрито підготовче провадження у справі, заяву про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 12.10.2020 судом призначено судову почеркозначу експертизу, провадження зупинено до надходження висновку експерта .

Ухвалою від 15.11.2023 судом поновлено провадження по справі для вирішення клопотаня експерта.

Ухвалою від 29.03.2024 судом повторно призначено судову почеркозначу експертизу, провадження зупинено до надходження висновку експерта.

Ухвалою від 11.09.2024 судом поновлено провадження по справі у зв`язку із надходженням висновку експерта в суд.

Ухвалою від 30.10.2024 судом відмовлено у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог на стадії доповнень і додаткових пояснень перед судовими дебатами.

Протокольною ухвалою від 30.10.2024 суд відмовив відповідачу у задоволені клопотання про долучення доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом становлено що між сторонами укладено простий письмовий договір позики.

Встановлено, що відповідно до боргового зобов`язання від 20 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000 дол. США. Договір укладений у письмовій формі, що підтверджується розпискою, власноручно написаною 20 квітня 2014 року відповідачем.(а.с. т.1а.с.56)

Боргове зобов`язання також містить підпис позичальника.

Висновком експерта від 29.07.2024 № 1661 - Е за результатами проведення судової технічної експертизи документів (досліджуваний документ - оригінал боргового зобов`язання від 20 квітня 2014 року) визначено наступне:

1.Почерк, яким виконано рукописний текст у розписці від 20.04.2014, яка починається словами: «Я, ОСОБА_2 , проживающий...» та закінчується словами: «...двадцять тисяч доларів 20.04.20014г» /підпис», виконано ОСОБА_2 .

2.Підпис від імені ОСОБА_2 , що розташований на зворотній стороні у розписці від 20.04.2014, яка починається словами: «Я, ОСОБА_2 , проживающий...» та закінчується словами: «...двадцять тисяч доларів 20.04.20014г» /підпис», виконано ОСОБА_2 .

3.Ознак, які б свідчили про виконання рукописного тексту у розписці від 20.04.2014, яка починається словами: «Я, ОСОБА_2 , проживающий...» та закінчується словами: «...двадцять тисяч доларів 20.04.20014г» /підпис», та підпису від його імені у цьому ж документі, навмисно зміненим почерком експертом не встановлено.

Станом на 22 вересня 2020 року сума боргу за договором позики від 20 квітня 2014 року в сумі 8000 доларів США 00 центів, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУна 22 вересня 2020 року, а саме: 1 долар = 28, 2022 гривень, становить суму 225 617,60грн.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права:

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей (стаття 1047 ЦК України).

Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

У постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16 зроблено висновок, що договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), на яку є посилання в касаційній скарзі,зроблено висновок, що "стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України. Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 629/5364/13-ц (провадження № 61-22477св18), , зазначено, що "договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови, договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд в справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. У разі встановлення отримання позичальником меншої кількості грошей або речей, ніж вказано в договорі, вважається, що договір був укладений на фактично одержану ним кількість грошей або речей. Законодавством визначено, що момент переходу права власності на предмет позики залежить від того, що саме передається позичальникові за договором. Право власності на готівкові грошові кошти виникає у позичальника в момент фактичної передачі йому таких коштів позикодавцем".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 квітня 2023 року у справа № 161/11436/21 (провадження № 61-625св22), зроблено висновок, що:

"за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

Суд зазначає, що в національному законодавстві не врегульована типова форма розписки, проте за звичаями ділового обороту реквізит "Підпис" розміщується завжди у кінці документа, під його основним змістом, тобто під текстом документа, для того, щоб зафіксувати дійсне схвалення автором документа його тексту та унеможливити спотворення його змісту. З огляду на те, що підпис ОСОБА_2 розміщений під текстом розписки, який написаний власноруч відповідачем, що підтверджено висновком експерта суд дійшов висновку, що текст розписки ОСОБА_2 схвалив ( погодив), умови договору позики ним погоджувалися, тому наявні підстав вважати, що ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти у борг, а останній - їх отримав.

Отже суд дійшов висновку, що подана позивачем до суду розписка підтверджує факт укладення та виконання позикодавцем договору позики".

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що "у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)".

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що розглядається позивач на підтвердження права вимоги стягнення з відповідача коштів надав боргове зобов`язання від 20 квітня 2014 року, згідно з яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 8000 дол. США, після чого зобов`язується повернути основну суму позики, однак за умови після того як ОСОБА_5 поверне йому борг в сумі 20000дол США; боргове зобов`язання містить підпис позичальника ОСОБА_2 , а також відповідач заперечував факти видачі ним боргового зобов`язання та передання грошових коштів; висновком експертизи документів від 29.07.2024 (досліджуваний документ - оригінал боргового зобов`язання від 20 квітня 2014 року) визначено, що почерк, яким виконано рукописний текст у розписці від 20.04.2014, виконано ОСОБА_2 . 2.Підпис від імені ОСОБА_2 , що розташований на зворотній стороні у розписці від 20.04.2014, виконано ОСОБА_2 . Ознак, які б свідчили про виконання рукописного тексту у розписці від 20.04.2014, та підпису від його імені у цьому ж документі, навмисно зміненим почерком експертом не встановлено.

Суд враховує, що: підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію; текст боргового зобов`язання від 20.04.2014 містить підпис ОСОБА_2 , який під час дебатів не заперечував, що підпис у борговому зобов`язанні виконаний ним особисто; оригінал боргового зобов`язання наданий до суду позивачем, за результатами експертного дослідження якого встановлено що підпис та текст розписки виконано саме ОСОБА_2 і це підтверджено висновком експертизи; доказів того, що текст розписки вносився без відома відповідача і що зобов`язання є підробленим, договір позики має іншу правову природу, суду не надано;

За таких обставин суд дійшов висновку, що надане позивачем боргове зобов`язання від 20.04.2014, підписане відповідачем, є доказом факту отримання грошових коштів, за недоведеності ним протилежного.

Аргументи відповідача про те, що зі змісту розписку зрозуміло, що борг буде повернуто після того як позивач поверне взаємний борг 20000 дол., а станом на день розгляду справи Цибохіною борг не повернуто є безпідставними, зважаючи на рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 грудня 2015 року у справі 666//10003/14-ц де ухвалене нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг, загальна сума до стягнення 232101,03 грн. Рішення набрало законної сили 25 грудня 2015 року та є обов`язковим до виконання.

Щодо розподілу судових витрат.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ «СК «Країна».

Тому сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2138,62 грн. згідно квитанції № 17716645 від 19.05.2017, та за подання заяви про збільшення позовних вимог від 23.09.2020 в розмірі 118,00 грн. згідно квитанції № 51691321 від 23.09.2020 (Т. 1, а.с. 1, 147), та сплачені позивачем витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи в розмірі 17417,50 грн. згідно квитанції № СВ08529286/1 від 05.07.2024 (Т. 3, а.с. 24), на підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Висновки суду:

Враховуючи встановлені обставини, оцінюючи докази в сукупності суд дійшов висновку про наявність між сторонами правовідносин за договором позики, яке не виконане відповідачем, тому дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - заборгованості за договором позики від 20.04.2014 в сумі 8000 дол. США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 22.09.2020 (1 дол. США=28,2022 грн.) становить 225617 грн. 60 коп., а також- 19674 грн. 12 коп. сплачених судових витрат.

Щодо заходів забезпечення позову.

За змістом ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від від 09.09.2020 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , в межах суми позову у розмірі 213862 грн. 24 коп. а саме на: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Тому на підставі ст. 158 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали від 09.09.2020, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду від 30.10.2024 законної сили або до повного виконання судового рішення.

На підставі викладеного,ст.ст. 16, 207, 638, 640, 1046, 1047 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 15, 19, 81, 89, 141, 158, 258- 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - заборгованість за договором позики від 20.04.2014 в сумі 8000 дол. США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 22.09.2020 (1 дол. США=28,2022 грн.) становить 225617 грн. 60 коп. (двісті двадцять п`ять тисяч шістсот сімнадцять гривень шістдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 - 19674 грн. 12 коп. (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят чотири гривні дванадцять копійок) сплачених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації, АДРЕСА_5 , адреса проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 08.11.2024.

Суддя Міськевич О.Я.