Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Представник позивачки адвокат Опаленик М.Ю., що діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання трьох неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі 5 000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, в загальній сумі 15 000,00 грн., починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття та стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 20.09.2015 виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , про що зроблено актовий запис №276.

Від шлюбу сторони по справі мають спільних дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказав, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалось, їх стосунки погіршились, тому позивачка разом з дітьми вимушена була покинути будинок та переїхати проживати до будинку своїх батьків, в якому проживає по теперішній час. Стосунки з чоловіком не підтримує.

Також зазначає, що позивачка на даний час офіційно не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, а її розмір соціальної виплати при народженні дитини становить по 850 гривень за місяць, іншого заробітку не має, а тому її виплати не надають їй змоги в повному обсязі забезпечити нормальні потреби трьох дітей. Потреби дітей пов`язані з витратами на обіди дітей в шкільному та дошкільному закладі, при цьому також значно подорожчали ціни на продукти харчування та комунальні платежі.

При цьому зазначає, що позивачці допомагають батьки, але вважає, що батьки дитини також має обов`язки забезпечувати потреби гідного проживання та розвитку спільних дітей. При цьому відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, аліменти на утримання будь-яких осіб не сплачує, особою з інвалідністю не являється, на обліку у вузьких спеціалістів не перебуває.

Враховуючи сімейний та майновий стан відповідача, виходячи із засад розумності, справедливості, пропорційності та приймаючи до уваги законодавчо встановлений обов`язок обох батьків надавати допомогу на утримання дітей, просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину, з усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого законом мінімуму із проведенням щорічної індексації відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 05.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

16.09.2024 відповідач надіслав на адресу суду нотаріально завірену заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги вважає законними, оскільки в повній мірі усвідомлює свій обов`язок як батька надавати допомогу на утримання дітей, виходячи із засад розумності, справедливості та пропорційності розподілу таких витрат з обох батьків. Цивільний позов просив задовольнити, справу розглянути без його участі за наявними у ній матеріалами.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

З огляду на наведене, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено судом 20.09.2015 ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №276, що підтверджеється копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

У шлюбі народились діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 .

Згідно копії довідки від 18.06.2024 №53, виданої відокремленим структурним підрозділом «Ужгородський торговельно-економічний фаховий коледж Державного торговельно-економічного університету», ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Склад її сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , 1990 р.н., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України (далі СК України), права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального. Морального, культурного, духовного та соціального розвитку, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Чинним законодавством забезпечено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, шляхом визначення порядку стягнення аліментів з того з батьків, з яким дитина не проживає.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При призначенні аліментів, відповідно до ст. 182 СК України та роз`яснень, що містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становища дитини; стан здоров`я та матеріальне становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з вимогами ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, а отже тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір.

З огляду на те, що відповідач є батьком дітей, що він є особою працездатного віку, а також враховуючи вік дітей, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дітей необхідним харчуванням і предметами вжитку, а також те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 грн. на кожну дитину, в загальній сумі 15 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Такий розмір аліментів не є надмірним та є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та принципу рівності батьків в утриманні дітей, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

При цьому суд зауважує, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України).

Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Як встановлено судом, представником позивача заявлено до відшкодування 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування зазначених вимог представником позивача вказано, що до позовної заяви додано копію договору та акта приймання-здачі виконаних робіт. Також вказав, що відповідно до доданого акту, сторони погодили виплату фіксованої суми гонорару за надання адвокатом правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн., яка складається з послуг:

- збір первинної інформації, аналіз отриманих документів (30 хв.);

- правові консультації клієнта у зв`язку з порушенням права (1 год.);

- аналіз судової практики в аналогічних цивільних справах Ужгородського міськрайонного суду, Закарпатського апеляційного суду, інших судів, Верховного Суду України, Конституційного Суду України (30 хв.);

Підготовка позовної заяви і додатків до неї (2 год.). Усього витрачено часу: 4 год.

Суд констатує, що всупереч зазначено, до матеріалів справи не додано договору на професійну правничу допомогу, укладеного позивачкою з адвокатом Опалеником М.Ю. та не додано відповідного акта приймання-здачі виконаних робіт. У переліку додатків, які додаються до позовної заяви також не зазначено про долучення таких документів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Отже, враховуючи те, що позивачем та представником позивача не подано до суду документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Таким чином, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а відповідач не заперечував щодо задоволення позову, з відповідача також слід стягнути на користь держави 50% судового збору у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову до суду, а саме 605,60 грн.

На підставі ст. ст. 141, 150, 180-182, 184, 191 Сімейно кодексу України, керуючись ст. ст. 13, 76, 89, 141, 259, 264, 265, 273, 352-353, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - у твердій грошовій сумі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок)гривень щомісячно на кожну дитину, в загальній сумі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) гривень, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданийУжгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпаській області 10.11.2015, місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Представник позивача: адвокат Опаленик Михайло Юрійович, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №21/1904 від 19.02.2019, видане Радою адвокатів Закарпатської області на підставі рішення №69 від 18.02.2019;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 , виданий Ужгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 04.06.2015, місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Суддя І.О. Шепетко