КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року

справа № 357/13389/21

провадження № 22-ц/824/2681/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Олійника В.І.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2023 року, постановлене під головуванням судді Марчук О.Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 10 000,00 доларів США.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 21 вересня 2020 року між ним і відповідачем укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого він передав останній в борг грошові кошти в сумі 10 000,00 доларів США на строк до 10 січня 2021 року. Однак, у встановлений строк відповідач кошти не повернула.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, позов задовольнити.

Вимоги обґрунтовані тим, що в матеріалах справи наявна копія розписки ОСОБА_2 про отримання нею в борг грошових коштів від ОСОБА_1 у розмірі 10000,00 Долаів США для погашення кредиту. Вважає, що судом безпідставно відмовлено у визнанні факту отримання відповідачем коштів. Витребовуючи у позивача оригінал розписки від 21.09.2020 року суд першої інстанції порушив норми статті 84 ЦПК України, положення якої застосовуються лише у тому випадку, якщо часником не подано доказів, що стосуються предмета спору, з причин неможливості їх самостійного отримання. Судом не встановлено наявність обґрунтованого сумніву щодо невідповідності поданої копії її оригіналу. Разом із тим, апелянт стверджує про готовність надати оригінал розписки для огляду в судовому засіданні.

Крім того, судом здійснено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в той час як дана справа не є малозначною.

В судове засідання, призначене на 16 жовтня 2024 року учасники справи не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивач на вимогу суду не надав оригінал договору позики, на підставі якого він просив стягнути борг з відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на розписку відповідачки від 21 вересня 2020 року, за змістом якої відповідачка отримала від позивача в борг грошові кошти в сумі 10 000 доларів США на строк до 10 січня 2021 року.

На підтвердження вказаних вимог позивачем додано до позовної заяви копію такої розписки від 21 вересня 2020 року від імені відповідачки (а.с. 8 - 9).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Відповідний міститься у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідач заперечує факт отримання нею коштів від позивача у розмірі 10 000,00 доларів США. Крім того, ОСОБА_2 звертала увагу на неналежну якість копії розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 58-59).

Відповідачем не надано оригіналу розписки до суду першої інстанції.

В суді апеляційної інстанції відповідач надав оригінал розписки для огляду суду, однак про долучення її до матеріалів справи не заявляв.

Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. (ч.ч. 5, 7 чт. 81 ЦПК України).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи оригіналу розписки, на підставі якої позивач просить стягнути із відповідача кошти, а також з метою уникнення повторного стягнення боргу за однією розпискою, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що в порушення положень ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, в той час як ціна позову перевищує сто розмірів неоподаткованого мінімуму та не є малозначною, а тому має розглядатись за правилами загального позовного провадження апеляційний суд відхиляє.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ціна позову становить 262 431,00 грн.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України (в редакції на час відкриття провадження) у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Частиною 4 ст. 274 ЦПК України (в редакції на час відкриття провадження) визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;

2) щодо спадкування;

3) щодо приватизації державного житлового фонду;

4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;

5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Отже, в порядку спрощеного позовного провадження (на час відкриття провадження) може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зокрема, в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд першої інстанції доцільно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

При ухваленні рішення, судом першої інстанції не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді