КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/7644/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», боржники: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про заміну сторони у виконавчому провадженні, відкритому на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду із заявою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником у виконавчому провадженні відкритому на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2013 року у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором на його правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Свої вимоги заявник мотивував тим, що 19 січня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №190123-К, за умовами якого відбулась передача права вимоги за кредитним договором № ML-009/326/2007 від 19 вересня 2007 року.

В подальшому, 20 січня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором №PLC-009/326/2007.

Відтак, заявник вказував, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права кредитора за кредитним договором, судове рішення про стягнення заборгованості за таким кредитним договором не виконано, строк пред`явлення до виконання виконавчих документів не сплив, а тому наявні підстави для заміни стягувача.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року задоволено заяву ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС»» про заміну сторони виконавчого провадження.

Замінено стягувача - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у справі № 753/11409/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів набуття ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги за кредитним договором, а тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким відмовити заявнику у задоволенні заяви про заміну стягувача.

Так, апелянт вказує, що договір факторингу №190123-К від 19 січня 2023 року не є укладеним, оскільки не містить умови про повернення фінансування ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», яка є суттєвою умовою такого виду договорів, що свідчить про відсутність згоди між сторонами цього договору з такого питання.

Крім того, відповідно до умов договору факторингу право вимоги переходить до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» виключно після отримання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів, однак матеріали справи не містять доказів перерахування заявником вказаних грошових коштів, а відтак й не містять доказів виконання умов договору та набуття права вимоги за кредитним договором.

Звертає увагу представник апелянта й на те, що в матеріалах справи також відсутня ліцензія ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на провадження діяльності з надання послуг факторингу.

Крім того представник апелянта вказує і на те, що заявником не надано доказів вручення боржнику повідомлення про відступлення права вимоги відповідно до ч. 1 ст. 108 ЦПК України, тому відсутні й належні докази виникнення у боржників обов`язку сплати заборгованості на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити у вказаній справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

При цьому звертав увагу, що заявником не було подано доказів сплати коштів за договором факторингу на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», матеріли справи не містять даних про те, що заявник має ліцензію на здійснення фінансових послуг, а також сам заявник не направив боржникам заяву про укладення договору факторинг, а тому вважає що у ОСОБА_1 не виникло обов`язку із сплати коштів заявнику, тому вважає заміну стягувача безпідставною.

Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Кролевець Л.І. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а оскаржувану у справі ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Звернув увагу на те, що доводи, на які посилається апелянт, є безпідставними, оскільки кошти за договором факторингу були сплачені у розмірі, визначеному п. 6.1 Договору та у строки, які визначені сторонами договору, свідченням чого є Акт приймання-передачі документації за кредитними іпотечними договорами та договорами поруки із боржниками по даній справі. Відомості щодо наявності у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» статусу фінансової установи містяться у самому тексті договору факторингу № 190123-К від 19 січня 2023 року - де зазначено номер та дата видачі реєстраційного свідоцтва №1242 від 13 вересня 2019 року. З урахуванням викладеного вважав доводи апелянта безпідставними, просив залишити без змін оскаржувану ухвалу суду.

Інші, належним чином повідомлені, учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників стягувача та боржника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML - 009/326/2007 від 19 вересня 2007 року у розмірі 196 114 (сто дев`яносто шість тисяч сто чотирнадцять) швейцарських франків 54 сантима, що еквівалентно 1 736 420 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч чотириста двадцять) гривень 69 копійок за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та неустойку в розмірі 6 136 630 (шість мільйонів сто тринадцять шість тисяч шістсот тридцять) гривень 21 копійок, що разом складає 7 873 050 (сім мільйонів вісімсот сімдесят три тисячі п`ятдесят) гривень 90 копійок.

19 січня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 190123-К.

20 січня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» будо укладено Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки (майнова порука) № PLC-009/326/2007.

На підставі чого ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права кредитора за Кредитним договором № ML - 009/326/2007 від 19 вересня 2007 року.

Вирішуючи подану ТОВ «Діджи Фінанс» заяву про заміну сторони стягувача у вказаній справі та задовольняючи її суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло вказане право вимоги з дотримання норм чинного законодавства - статей 512, 514 ЦК України, а тому підлягає задоволенню згідно до положень ст. 442 ЦПК України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про заміну сторони виконавчого провадження відповідає з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому слід ураховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 листопада 2020 року у справі №916/617/17, провадження № 12-48гс20, дійшла висновку, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19 грудня 2013 року задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № ML - 009/326/2007 від 19 вересня 2007 року у розмірі 196 114 (сто дев`яносто шість тисяч сто чотирнадцять) швейцарських франків 54 сантима, що еквівалентно 1 736 420 (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч чотириста двадцять) гривень 69 копійок за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості та неустойку в розмірі 6 136 630 (шість мільйонів сто тринадцять шість тисяч шістсот тридцять) гривень 21 копійок, що разом складає 7 873 050 (сім мільйонів вісімсот сімдесят три тисячі п`ятдесят) гривень 90 копійок.

Також, судом встановлено, що 19 січня 2023 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 190123-К.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно платіжної інструкції № 3083 ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 19 січня 2023 року перерахувало на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошову суму у розмірі 500000 грн, відповідно до грошової суми, зазначеної у п. 6.1 Договору факторингу №190123-К від 19 січня 2023 року.

Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № ML - 009/326/2007 від 19 вересня 2007 року, договором поруки №SR-009/326/2007/2 -19 вересня 2007 року, договором поруки №SR-009/326/2007/1 -19 вересня 2007 року, та договором іпотеки №PCL -009/326/2007 від 21 вересня 2007 року ( а.с. 114)

Таким чином, враховуючи те, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» надало докази переходу права вимоги, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Перевіряючи доводи апелянта і частині відсутності у ТОВ «Діджи Фінанс» ліцензії на здійснення фінансових операцій, колегія суддів враховує, що відомості про наявність у ТОВ «Діджи Фінанс» відповідної ліцензії зазначені у самому тексті договору факторингу № 190123-К від 19 січня 2023 року - де зазначено номер та дата видачі реєстраційного свідоцтва №1242 від 13 вересня 2019 року. Крім того, зазначені відомості є відкритими та містяться у Реєстрі фінансових установ, де зазначено про наявність у ТОВ «Діджи фінанс» відповідної ліцензії.

Посилання апелянта на те, що сторони договору факторингу не повідомили боржників про його укладення не може свідчити про відсутність у заявника прав на вимогу за вище вказаними зобов`язаннями боржників перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», оскільки підтверджується укладеними правочинами та проведеною оплатою за вказаним правочином.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 зазначено, що "підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин".

Отже, заявник належним чином довів своє правонаступництво у цій справі, виходячи виключно із того, що відбулося відступлення права вимоги на підставі укладеного договору Факторингу №190123-К від 19 січня 2023 року.

Крім того, апеляційним судом не встановлено, що вказаний вище договір оспорюються або визнаний у встановленому порядку недійсними. Тобто діє презумпція правомірності правочину (стаття 204 ЦК України).

Забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у статті 129-1 Конституції України, частиною другою якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання судового рішення, ухваленого будь-яким судом має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі "Шмалько проти України", заява № 60750/00, рішення "Валерій Фуклєв проти України", заява 6318/03).

Оскільки ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржників, які виникли за кредитним договором № ML - 009/326/2007 від 19 вересня 2007 року, договором поруки №SR-009/326/2007/2 -19 вересня 2007 року, договором поруки №SR-009/326/2007/1 -19 вересня 2007 року, та договором іпотеки №PCL -009/326/2007 від 21 вересня 2007 року, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність матеріального правонаступництва у спірних правовідносинах та набуття заявником права щодо заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (процесуальне правонаступництво).

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону та узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності скасування ухвали та залишення без задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали суду, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду першої інстанції по суті спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому апеляційний суд залишає її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати заявників по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 442 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 20 лютого 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв