Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, про надання додаткового строку для прийняття спадщини

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради (надалі за текстом - відповідач), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її баба ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на майно. Померлою за життя було складено заповіт, за яким вона заповідала спадкове майно позивачу. Заяву про прийняття спадщини у встановлений строк позивач не подала, оскільки перебувала в пригніченому психологічному стані спочатку через смерть ОСОБА_2 , а, в подальшому, через вплив несприятливих обставин та життєвих змін, викликаних карантинними обмеженнями та вторгненням російської федерації на територію України. Позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті баби ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.12.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Відзив на позовну заяву відповідачем не надавався.

Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд здійснювати розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 29 лютого 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 6).

Після смерті Малоштан відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна - 1/9 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстраці. У Спадковому реєстрі від 17.11.2010 (а. с. 8-9).

Право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2010 року та витягом №33418662 від 07.03.2012 року про державну реєстрацію прав власності (а. с. 7, 10).

23 грудня 2010 року ОСОБА_2 було складено заповіт, за яким вона на випадок смерті заповідала позивачці, яка є її онукою, 1/9 частину вказаної квартири (а.с. 11).

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової О.Є. від 07.12.2023 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в порядку представлення після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують прийняття позивачем спадщини після смерті ОСОБА_2 (а. с. 12-13).

Відповідно до ст. ст. 1216-1218 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 565/1145/17 (Постанова від 26.06.2019 року).

Із наданих позивачем пояснень, судом встановлено, що причинами пропуску строку для прийняття спадщини стала об`єктивна неможливість позивачки звернутись до нотаріуса через існування карантинних обмежень та початком повномасштабної агресії ворога на територію України, після чого позивачка виїхала на тимчасове проживання до західних областей України, де тривалий час проживала в різних містах.

Позивачкою подано докази, якими підтверджується замовлення та встановлення пам`ятника на могилі померлої баби.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, поважність причин пропущення строку для прийняття спадщини та наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7, у резолютивній частині рішення суд повинен вказати певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини.

Відтак, оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, враховуючи довготривалу агресію рф на Україну, суд вважає, що для прийняття спадщини достатнім є тримісячний строк з моменту набрання законної сили цим рішенням.

Керуючись ст. ст. 13, 19, 77, 81-82, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354-356 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити;

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці з дати набрання даним Рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її баби ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Київська міська рада, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

Суддя В.В. Гребенюк