Номер провадження 2-н/725/2344/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 року м.Чернівці

Суддя Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіна А.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогами про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року заявник звернувся до суду з вище вказаною заявою та просив видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 12659,92 грн. за період з липня 2024 року по вересень 2024 року за об`єктом побутового споживання, який розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту заяви заявник просить стягнути з боржника вказану заборгованість за наданні ним послуги, оскільки вважає, що між сторонами виникли фактичні договірні відносини, які підтверджуються фактом споживання ОСОБА_1 електроенергії за вказаною вище адресою та відкритим на його ім`я особовим рахунком.

Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Згідно ч. 7 ст. 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Відповідно до відповіді №897655 від 11.11.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , яка є відмінною від адреси за якою заявник надає послуги постачання електричної енергії побутовому споживачу.

Враховуючи те, що боржник не зареєстрований за адресою за якою надаються послуги заявником, матеріали заяви не містять відомостей про те, що квартира за адресою АДРЕСА_1 належить боржнику на праві власності та останній як власник несе відповідальність за споживання електроенергії за вказаною адресою, у зв`язку з чим заява не містить посилань на докази, які б підтверджували наявність порушеного права заявника саме з боку боржника, а також документів, що підтверджують виникнення права вимоги заявника саме до ОСОБА_1 за споживання електроенергії за адресою АДРЕСА_1 , де останній не значиться зареєстрованою.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» зазначив, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента

Таким чином, вказані вище обставини, які є предметом доказування у даній справі, мають бути встановленні на засадах рівності та змагальності сторін, а тому заявлені ТзОВ «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» вимоги не можуть бути вирішені у наказному провадженні.

У відповідності до вимог п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,19,27, 160-166, 186,258,260,353,354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» у видачі судового наказу за вимогами про стягнення заборгованості за спожиту електроенергії за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9, частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ, після усунення її недоліків.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна