Справа № 729/1341/23
2/729/17/24 р.

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
30 травня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Демченко Л.М.,
за участю секретарів Величко К.Р., Ященко Л.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Національна акціонерна страхова компанія « Оранта» про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позові. При цьому зазначив, що докази на підтвердження витрат на евакуацію транспортного засобу в сумі 2500,00 грн. до суду дійсно не надані. Щодо відшкодування 10 000, 00 грн. судових витрат, зокрема щодо витрат на правову допомогу вказав, що на час розгляду даної справи не може надати докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу, докази надасть після ухвалення рішення в справі з урахуванням вимог ст. ст. 141, 246 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення. Також зазначив, що пошкоджений автомобіль залишився у власності позивача.
Відповідач в судовому засіданні позові вимоги визнав частково та пояснив, що не заперечує факту заподіяння ним матеріальних збитків позивачу, однак не погодився із визначеним розміром збитків, оскільки вважає його завищеним і не має відповідних коштів для відшкодування.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.123).
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Із звіту №8666/11/22 про оцінку транспортного засобу, легкового автомобіля Toyota моделі Avensis, реєстраційний номер НОМЕР_2 , проведеного ТОВ «Сател Груп» вбачається, що ринкова вартість легкового автомобіля Toyota Avensis на момент пошкодження складає 429951, 59 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 513 630, 94 грн.; ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 206 795, 30 грн. (а.с.10-47).
Отже, автомобіль ОСОБА_3 в розумінні ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»
вважається фізично знищеним, тож відповідач має відшкодовувати різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Пошкоджений автомобіль, як пояснив представник позивача, залишився у власності позивача. Тому, відшкодування майнової шкоди без врахування пошкодженого транспортного засобу і одночасне залишення у власності ОСОБА_3 транспортного засобу не можна вважати обґрунтованим. Позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.
Різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та залишковою вартістю після ДТП складає 223156, 29 грн. (429951, 59 грн. 206 795, 30 грн.).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що страховиком НАСК «Оранта» ОСОБА_3 було виплачене страхове відшкодування в сумі 128500, 00 грн., яким не було повністю відшкодовано завдані збитки.
Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 94 656, 29 грн. (223156, 29 грн. 128 500, 00 грн.). Тому, для повного відшкодування завданої шкоди вказана сума повинна бути сплачена ОСОБА_2 і вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Також ОСОБА_3 сплатив за послуги експерта 2800, 00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-0000212 від 30.11.2022 та квитанцією до платіжної інструкції на переказ коштів (а.с. 48, 49). Отже і вказана сума також підлягає стягненню з ОСОБА_2 .
Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача вартості з евакуації пошкодженого автомобіля в сумі 2500,00 грн. позивачем не надано жодних доказів на підтвердження понесених витрат, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні, тому вказана вимога задоволенню не підлягає.
Представник позивача зробив заяву, що він до закінчення судових дебатів з поважних причин не має змоги надати докази на підтвердження вартості заявлених витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн. Необхідні докази ним будуть надані після ухвалення рішення протягом 5 днів у відповідності до вимог ст. 141, 246 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,89, 95, 137, 141, 258,259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 22,1166,1187,1192,1194 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" суд ,-
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у відшкодування майнової шкоди кошти в сумі 97 456 ( дев`яносто сім тисяч чотириста п`ятдесят шість) гривень 29 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в повернення сплаченого судового збору кошти в сумі 974 ( дев`ятсот сімдесят чотири) гривні 55 коп.
В решті задоволення позовних вимог відмовити.
Найменування сторін:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі проголошення вступної та резолютивної частини, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.М.Демченко