Справа № 461/3593/24 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/1582/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонаті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Акціонерного товариства «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Акціонерного товариства «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу.

Ухвалу суду оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті»,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що пунктом 5.6 кредитного договору № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року передбачено, що договір виконується за місцем знаходження банку за адресою: м. Львів, вул. Валова, 11, що територіально підсудна Галицькому районному суду м.Львова. Зазначає, що передаючи справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу, суд першої інстанції помилково застосував правила загальної підсудності, не врахувавши, що частиною 8 статті 28 ЦПК України, яка встановлює підсудність справ за вибором позивача, передбачено, що позови, які виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Вважає, що підсудність за вибором позивача надає йому право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів, яким підсудна справа, відтак, звернувшись з позовом до Галицького районного суду м. Львова, використало належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності. Вказує, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Наголошує, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тому помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що умова пункту 5.6. кредитного договору № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року не може бути застосована при заміні кредитора. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та направити справу до Галицького районного суду м. Львова для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та передаючи справу за правилами загальної підсудності на розгляд до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту відступлення права вимоги за кредитним договором № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року такий договір за місцезнаходженням АТ «Ідея Банк» не виконується, і оскільки позивач ТОВ «ФК «Сонаті» не було стороною кредитного договору від 18.07.2018 року, то положення пункту 5.6 цього кредитного договору щодо визначення місця його виконання не можуть бути застосовані, а відтак справа непідсудна Галицькому районному суду м. Львова.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

З матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р51.13024.004118083, за умовами якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49959,00 грн. строком на 48 місяців, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами.

Пунктом 5.6. кредитного договору № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року передбачено, що цей договір виконується за місцем знаходження банку: 79008, м Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, та у випадку спору між сторонами за цим договором, позов може пред`являтися також за місцем виконання договору.

25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу №25/07, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» набуло право вимоги до боржників, визначених в реєстрі боржників.

Згідно з витягом з Реєстру боржників № 1 до договору факторингу від 25 липня 2023 року № 25/07 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонаті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи Акціонерного товариства «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Підсудність це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, поряд з даним загальним правилом, процесуальним законом передбачено альтернативний порядок визначення підсудності за вибором позивача, у визначених законодавцем випадках.

Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.

Частиною 8 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року та стягнення заборгованостіз відповідача, яка є боржником за кредитним договором, на користь позивача, який набув статус кредитора на підставі договору факторингу, укладеного між ним та первісним кредитором.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з кредитного договору №Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року, оскільки саме з цього договору виникло грошове зобов`язання у відповідача.

В п. 5.6. кредитного договору № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року сторони договору погодили, що цей договір виконується за місцем знаходження банку: АДРЕСА_1 , та у випадку спору між сторонами за цим договором позов може пред`являтися також за місцем виконання договору.

Отже, в кредитному договорі № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року зазначено місце виконання кредитного договору.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскільки в кредитному договорі № Р51.13024.004118083 від 18 липня 2018 року зазначено місце його виконання, а саме, місце знаходження банку: 79008, м Львів, Галицький р-н, вул. Валова, 11, то підсудність даної справи з врахуванням вимог частини 8 статті 28 ЦПК України, має визначатися за правилами альтернативної підсудності, а не за правилами загальної підсудності.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що положення п.5.6 кредитного договору не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки умови кредитного договору, в тому числі і пункт 5.6 договору про можливість пред`явлення позову за місцезнаходженням банку, не змінювалися, є чинними, в тому числі і для ТОВ «ФК «Сонаті», яке набуло прав кредитора за цим кредитним договором на підставі договору факторингу.

Зміна кредитора у зобов`язанні не призвела до зміни умов кредитного договору, в тому числі і пункту 5.6 договору про можливість пред`явлення позову за місцем його виконання, яким за умовами договору є місцезнаходження кредитора.

А відтак, безпідставними та необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про визначення підсудності даної справи за правилами загальної, а не альтернативної підсудності.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. (п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Відповідно до положень п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведених мотивів, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 03 травня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 03.10.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк