Справа №751/5272/24
Провадження №2/751/1384/24
30 вересня 2024 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.
за участю секретаря Шульга В.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, про позбавлення батьківських прав та припинення стягнення аліментів,-
Представник позивача - адвокат Допа В.І. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить: позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів за рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.07.2015 року по справі №751/6914/15-ц, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно.
Зазначені факти, можна розцінювати як ухилення та свідомого нехтування від обов`язку виховання дитини.
Ухвалою судді від 17.06.2024 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження в підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 26.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести її участі. Додатково зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечує.
Представник третьої особи Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської у судове засідання не з`явився. Надали заяву про проведення судового засідання без участі представника.
Відповідач судове засідання не з`явилась. Про час та місце його проведення повідомлялась у встановленому порядку. Причини неявки відповідача суду не відомі, жодних заяв чи клопотань до суду не надходило. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідачів за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України.
Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, серія НОМЕР_2 , актовий запис №1214, батьком дитини ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , матір`ю дитини є ОСОБА_2 (а.с.9).
Згідно копії довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №4952 від 26.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с.43).
Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.05.2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 не проживає з березня 2022 року(а.с.11).
Згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.07.2015 року по справі №751/6914/15 - ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.07.2015 року і до повноліття дитини(а.с.10-зв).
Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Менського районного управління юстиції від 07.08.2015 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 (а.с.17- зв).
Постановою головного державного виконавця Менського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 14.08.2018 року у виконавчому провадженні НОМЕР_3 змінено прізвище стягувача із ОСОБА_7 на ОСОБА_8 (а.с.20-зв).
17.09.2020 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до начальника Менського ВДВС про перерахунок аліментів на її нові реквізити банківської карти на яку аліменти перераховуються ОСОБА_1 до цього часу(а.с.19).
Бабуся ОСОБА_3 - ОСОБА_12 , з якою проживає дитина, 16.05.2024 року зверталась до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради з заявою про обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою його проживання: АДРЕСА_2 (а.с.12), проте листом від 20.05.2024 року №01-31/04/1768 їй було відмовлено(а.с.13).
Згідно листа КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР від 22.05.2024 року № 01-14/435 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом їхнього закладу з 06.08.2021 року. Під час оглядів та у разі необхідності надання медичної допомоги, малолітня дитина приходить у супроводі бабусі ОСОБА_2 . Мати дитини, ОСОБА_2 в питаннях, що стосується здоров`я дитини з запитом до лікаря чи закладу не зверталась (а.с.14).
Згідно відповіді на адвокатський запит від 15.05.2024 року №01-25/34, виданої Чернігівською ЗОШ І - ІІІ ступенів №35 Чернігівської міської ради, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 11.01.2019 року і по теперішній час навчається в даному навчальному закладі в 6 Б класі. Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 не цікавиться успіхами в навчанні дитини. До навчального закладу не приходить, класних та загально шкільних заходів не відвідує, з класним керівником не спілкується(а.с.15).
Відповідно до заяви з приводу нецільового використання відповідачем аліментів, позивач звернувся до Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради щодо перевірки факту нецільового використання аліментів, які надходять на утримання та виховання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22,23).
Згідно висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до малолітнього сина наданого Виконавчим комітетом ЧМР від 17.09.2024 року вбачається, що виконавчий комітет ЧМР, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.52-53).
Стаття 81 ЦПК України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно п. 18 Постанови Пленуму №3, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав - лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Аналізуючи зібрані по справі докази, які в своїй сукупності вказують на те, що відповідач ОСОБА_2 усунулась від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, з дитиною не спілкується та матеріально не утримує, не цікавиться його навчанням та вихованням, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідачів батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст.ст.141,180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.
Як слідує з положень ст.181 СК України, аліменти на утримання дитини стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина.
Слід також зауважити, що відповідно до ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Відповідно до положень ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способом захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, до якого належить також припинення права на аліменти.
Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну чи припинення розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Отже, враховуючи встановлений ч.1 ст.81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну чи припинення розміру аліментів позивач повинен довести як наявність обставин, передбачених ст.192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів та існують на момент звернення з позовом.
Вирішуючи вимогу про припинення стягнення аліментів, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2016 року стягнення та виплата аліментів в новому розмірі, а так само припинення їх стягнення, здійснюється виключно з дня набрання законної сили рішенням суду.
Тому з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини та положень ст.182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог як щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
При цьому, суд вважає, що позовні вимоги і про відкликання виконавчого листа №2/751/1373/15 від 23.07.2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають також задоволенню.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.
Керуючись ст. ст. 1-18, 259, 264, 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2015 і до повноліття дитини, та відкликати виконавчий лист №2/751/1373/15 від 23.07.2015 року, виданий Новозаводським районним судом міста Чернігова.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко