Справа № 510/1272/24
Провадження №2/510/1182/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Дудник В.І.;

за участю секретаря - Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , треті особи - Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 2018 року вона самостійно виховує спільну з відповідачем дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Батько дитини - відповідач, життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись із дитиною та приймати участь у його вихованні.

З врахуванням наведених обставин, позивач зауважує, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, за наслідком чого вона звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, направив до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача - адвокат Златі Н.С. у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позову наполягала.

Представники органу опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, служби у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області до судового засідання не з`явились, направили заяви про розгляд справи за їх відсутності.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про народження ОСОБА_3 29.09.2015р., актовий запис № 288, складений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, батьки: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; акт депутата Ренійської міської ради від 03.01.2024р.; витяг № 0028 від 04.01.2024р. про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власника ОСОБА_1 ; довідка № 01-21/117 директора Ренійського ліцею № 2 Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17.04.2024р.; лист № 01-37-298 начальника служби у справах дітей Ренійської міської ради від 21.05.2024р.; акт обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою мешкання матері ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , від 21.05.2024р.; лист сімейного лікаря КНП «Ренійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ренійської міської ради від 23.05.2024р.; рішення виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 145 від 16.07.2024р.; висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 14 лютого 2018 року (справа № 510/2136/17) шлюб між сторонами було розірвано.

Після розірвання шлюбу, малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із позивачем, що підтверджується: актом депутата Ренійської міської ради від 03 січня 2024 року; витягом № 0028 від 04 січня 2024 року про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власника ОСОБА_1 ; листом № 01-37-298 начальника служби у справах дітей Ренійської міської ради та актом обстеження умов проживання дитини ОСОБА_3 за адресою мешкання матері ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , від 21 травня 2024 року.

Батько дитини - відповідач, життям та здоров`ям малолітньої дитини ОСОБА_3 , не цікавиться, морально та матеріально дитину не підтримує, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу долі внутрішньої освіти та не створює умов для її належного отримання дитиною, не приймає участі у вихованні дитини.

Зазначене підтверджується довідкою № 01-21/117 директора Ренійського ліцею № 2 Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області від 17 квітня 2024 року, листом сімейного лікаря КНП «Ренійський центр первинної медико-санітарної допомоги» Ренійської міської ради від 23 травня 2024 року, які свідчать про те, що відвідування ОСОБА_3 навчального закладу та закладу охорони здоров`я, відбувається виключно за участю його матері - позивача по справі, ОСОБА_1 .

Разом із тим, при розгляді судом спорів щодо позбавлення та поновлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України.

Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до регламентованої норми, рішенням виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 145 від 16 липня 2024 року затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повністю узгоджується із аргументами викладеними позивачем у позові та доданими до нього доказами.

Дослідивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача знайшли своє належне підтвердження у судовому засіданні.

Стаття 165 СК України передбачає, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Відносно наданого органом опіки та піклування висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , суд зазначає наступне.

В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аргументовані та встановлені обставини викладені у висновку повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню його малолітньої дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 .

В порядку ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 6, 7, 19, 164 - 166 СК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи - Служба у справах дітей Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, орган опіки та піклування виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м. Рені Одеської області, щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України.

Суддя В.І. Дудник