Справа № 465/9155/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/2274/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Марко О.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2024 року в складі судді Мартинишин М.О. у справі за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

встановив:

У вересні 2023 року позивач Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 про стягнення коштів в розмірі 314672 грн.

Вимоги обгрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018, задоволено позов позивача, зобов`язано ФОП ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50кв.м та 17,00кв.м, а також літні майданчики площами 17,80 кв.м, 12,00 кв.м та 115,00 кв.м в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

20.06.2018 постановою колегії судді Касаційного господарського суду Верховного Суду України, рішення обох інстанцій залишено без змін.

З метою економії бюджетних коштів позивачем неодноразово скеровувалося листи на адресу відповідачки за місцем реєстрації та повідомлялося про необхідність виконання рішення суду добровільно, однак відповідачка рішення не виконала.

В подальшому, для виконання рішення суду позивачем оголошено відкриті торги у системі публічних торгів, проведено закупівлю послуги відповідно до вимог чинного законодавства через систему публічних електронних торгів.

За результатами електронних торгів системою обрано переможця, з яким 09.11.2022 позивачем укладено договір №155/22 про закупівлю послуг з демонтажу самовільних споруд. Предметом договору були: послуги з демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 . ДК 021:2015:45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи. Ціна договору становила 314 672 грн. без ПДВ (згідно з тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону), відтак такі витрати понесені позивачем у загальному розмірі 314 672 грн.

Позивачем спільно з державним виконавцем Франківського ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції рішення ОСОБА_4 рішення суду виконане в примусовому порядку. Про час та місце виконання рішення суду та проведення виконавчих дій відповідачку повідомлялося, однак така не прибула, уповноваженого представника не скерувала.

Тому вважає, що місцевому бюджету завдано збитків на суму 314 672 грн. без ПДВ (згідно з тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону). Просив позовні вимоги задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2024 року позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Львівської міської територіальної громади кошти у розмірі 314 672 гривні.

Компенсовано Франківській районній адміністрації Львівської міської ради судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у розмірі 4 720,08 гривень, за рахунок держави у порядку передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_3 , вважає таким, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Зазначає, що приймаючи до провадження позов, суд в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зажадав від позивача обґрунтований розрахунок суми, що стягується із зазначеної ціни позову 314 672 грн. Це порушення призвело до того, що суд не досліджуючи розрахунок, обставини справи, не допитуючи жодного свідка, фактично стягнув вказану у позові суму коштів.

Окрім того, звертає увагу на те, що стягувач своїм підписом на актах державного виконавця підтвердив строки початку і закінчення демонтажу, а саме з 15 по 18 листопада 2022 року.

Натомість, позивач надав суду календарний план проведення демонтажу, у якому разом з ФОП ОСОБА_5 зазначив строк виконання 52 дні, починаючи демонтаж не з 15 листопада, а з 09 листопада і закінчуючи будівельні роботи 31 грудня 2022 року. Судом ці розбіжності досліджувалися і було встановлено, що саме 4 дні знадобилося для проведення будівельних робіт, а не 52 дні. Проте суд не дав правової оцінки встановленим розбіжностям по строках будівельних робіт, хоча саме ці обставини є суттєвими, оскільки впливають на правильний розрахунок оскаржуваної суми.

Наголошує на тому, що ФОП ОСОБА_5 не приступаючи до роботи по демонтажу, заздалегідь 09.11.2022 визначився з сумою у 314 672 грн, хоча дефектний акт про об`єми будівельних робіт по демонтажу складено значно пізніше і в такому відсутні дата та відсутні реквізити затвердженої сторони.

Просить скасувати рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2024 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити за безпідставністю.

27 серпня 2024 року від Франківської районної адміністрації Львівської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона позивача зазначила про законність та обґрунтованість оскаржуваного відповідачем судового рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка ОСОБА_3 добровільно не виконувала судового рішення про знесення самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 , то позивач, уклавши з ФОП ОСОБА_5 договір про закупівлю послуг з демонтажу самовільних споруд, фактично поніс збитки на суму коштів, які витратив на знесення самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди знайшли свої підтвердження в ході судового розгляду, підтверджені належними та допустити доказами, а тому з відповідача необхідно стягнути 314 672 грн.

Колегія судів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Судом установлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року у справі №914/2689/16, задоволено повністю позовні вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, зобов`язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 (а.с.12-18).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду 28.02.2018 у справі №914/2689/16, апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення господарського суду Львівської області від 11.12.2017 р. у справі №914/2689/16 залишено без змін (а.с.19-28).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.06.2018 року у справі №914/2689/16, касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.02.2018 у справі за № 914/2689/16- без змін (а.с.29-35).

На виконання зазначеного рішення, 28.03.2018 Господарським судом Львівської області видано наказ №914/2689/16 про зобов`язання Фізичну особу - підприємця ОСОБА_3 демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 .

05 жовтня 2018 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу №914/2689/16 від 28.03.2018.

29 жовтня 2018 року та 16 листопада 2018 року за наслідками здійсненої державним виконавцем перевірки виконання рішення суду боржником, останнім винесено постанови про накладення штрафу в розмірі, відповідно 1700, 00 грн. та 3400,00 грн.

Згідно із безкоштовним запитом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань, номер запису: 3008447, на підставі власного рішення 11.01.2019 припинено підприємницьку діяльність Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (а.с.104а)

Відповідно до Акту від 24.12.2021 представниками ЛКП «Вулецьке» вживались заходи з приводу вручення ОСОБА_3 листа Франківської районної адміністрації, за підписом в.о. голови районної адміністрації І.Савка №35-вих-122654 від 23.12.2021 про необхідність добровільного виконання демонтажу самовільних споруд у парковій зоні на АДРЕСА_1 (а.с.83)

Як було встановлено державним виконавцем, станом на 14 листопада 2022 року рішення не виконане (а.с.49).

09 листопада 2022 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради (Замовник) уклала договір із ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) №155/22 про закупівлю послуг, за умовами якого п.1.2 якого виконавець повинен надати послуги з демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 . ДК021:2015:45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи.

Ціну цього Договору сторони визначили у 314 672 грн. без ПДВ (згідно тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону) (п.3.1)

Строк надання послуг:2022 рік; до 31.12.2022 року (п.5.1).

Згідно із актом державного виконавця від 15.11.2022 розпочато демонтаж дерев`яних павільйонів за адресою АДРЕСА_1 . Водночас в акті зазначено, що виконавчі дії будуть проводитись 16.11.2022 (а.с.50).

В акті державного виконавця від 16.11.2022 зазначено, що в ході проведення виконавчих дій демонтовано дерев`яний павільйон площею 80,5 кв.м. та 17 кв.м. У зв`язку з великим об`ємом робіт, виконавчі дії будуть проводитись 17.11.2022 (а.с.51).

В акті державного виконавця від 17.11.2022 зазначено, що розпочато демонтаж літніх майданчиків 17,80 кв.м., 115,00 кв.м. У зв`язку з великим об`ємом робіт, виконавчі дії перенесено на 18.11.2022 (а.с.52).

Актом державного виконавця від 18 листопада 2022 року встановлено про закінчення демонтажу дерев`яних павільйонів площею 80,50 кв.м., 17,00 кв.м., літніх майданчиків 17,80 кв.м., 115, 00 кв.м.

Згідно із Актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 07.12.2022 вартість робіт становить 222 214,00 грн.(а.с. 69-72)

Відповідно до Акту приймання виконаних будівельних робіт №2 від 19.12.2022 вартість робіт становить 92 458,00 грн. (а.с.77-79).

Платіжними дорученнями №1 та №2 від 07.02.2023 підтверджено оплату Франківською районною адміністрацією ЛМР послуг ФОП ОСОБА_5 .

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Жорноклей О.А. від 24.03.2023 у ВП №57329673 закінчено виконавче провадження (а.с.104 б). У постанові зазначено, що вищезазначене рішення державним виконавцем виконано в примусовому порядку, за участі стягувача Франківської районної адміністрації.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Порядок виконання судових рішень визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 20 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач зобов`язаний додатково здійснити авансування витрат на залучення до проведення виконавчих дій суб`єктів господарювання на платній основі.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що державний виконавець для примусового виконання рішення суду залучає суб`єктів господарювання на платній основі за рахунок авансування таких витрат стягувачем.

В свою чергу, ч. 4 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено порядок компенсації витрат стягувача на авансування витрат виконавчого провадження за рахунок боржника.

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок залучення до виконавчих дій суб`єктів господарювання, оплати вартості їх робіт та компенсації відповідних витрат за рахунок боржника.

Крім того, відповідно до пунктів 4-7 розділу II із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 2522/5від 02.08.2018 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», у разі потреби для проведення чи організації виконавчих дій виконавець має право залучити суб`єктів господарювання. Залучення виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється уразі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень. Залучення у виконавчому провадженні відповідних органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб та фізичних осіб (крім понятих) здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови про залучення цих осіб. У цій постанові обов`язково зазначаються опис причин, що зумовили необхідність залучення, час та місце здійснення виконавчих дій, а також інші необхідні відомості. Копія постанови надсилається відповідному органу, установі, організації, суб`єкту господарювання, особі не пізніше наступного дня з дня її винесення, але не пізніше ніж за три дні до запланованих заходів. Перед початком виконавчих дій виконавець усно роз`яснює залученим при примусовому виконанні рішень особам їхні права та обов`язки, про що зазначається в акті. Виконавець контролює вчинення дій залученими особами.

Як зазначено вище, обов`язок відповідачки демонтувати дерев`яні павільйони площами 80,50 кв.м. та 17,00 кв.м. та літні майданчики площами 17,80 кв.м., 12,00 кв.м. та 115,00 кв.м. в парковій зоні на АДРЕСА_1 за власний рахунок виник на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 року.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачка дійсно добровільно судове рішення не виконувала, про що державним виконавцем складено відповідні акти та накладено штрафи.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що державним виконавцем залучались до проведення чи організації виконавчих дій суб`єкти господарювання на платній основі.

Натомість, стягувач особисто без винесення постанови про залучення цих осіб, уклав 09.11.2022 договір (як Замовник) із ФОП ОСОБА_5 (Виконавець) №155/22 про закупівлю послуг, за умовами якого виконавець зобов`язався до 31.12.2022 надати послугу з демонтажу самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 . ДК021:2015:45110000-1 Руйнування та знесення будівель і земляні роботи.Відповідно до п. 3.1 даного договору, вартість робіт склала 314 672 грн. без ПДВ (згідно тендерною пропозицією учасника за результатами аукціону).

З вищевикладеного вбачається, що для знесення самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1 , позивачем самостійно залучено підрядну організацію в особі ФОП ОСОБА_5 та укладено відповідний договір, тобто самостійно вчинено дії щодо примусового виконання рішення суду.

В той час, як чинним законодавством, без відповідного рішення виконавця, не передбачено право стягувача самостійно вчиняти дії щодо примусового виконання судових рішень.

Діючи у такий спосіб, позивач, в порушення вимог ст. 5, 19 ЗУ «Про виконавче провадження», без відповідних прав та повноважень, самовільно здійснив функції, які покладені на виконавця та порушив визначений законом порядок виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що позивач звернувшись до державної виконавчої служби за примусовим виконанням рішення суду, був зобов`язаний дотримуватись відповідного порядку виконання судового рішення. Перебирання позивачем на себе функцій виконавчої служби і порушення порядку виконання судового рішення суперечить вимогам чинного законодавства та правовій природі права на самозахист.

Дії позивача щодо укладення 09.11.2022 договору №155/22 про закупівлю послуг та оплата за таким робіт з метою виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.12.2017 у справі №914/2689/16, були вчинені поза межами порядку, визначеного чинним законодавством, щодо примусового виконання судового рішення.

Наведене є безумовною підставою для відмови в компенсації йому витрат, понесених у зв`язку із знесенням самочинно встановлених дерев`яних павільйонів та літніх майданчиків в парковій зоні на АДРЕСА_1

Суд звертає увагу на те, що право позивача було захищено відповідним рішенням суду, що підлягало примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а отже існує ряд заходів та дій щодо реагування, як самим стягувачем так і державним виконавцем на невиконання відповідачем рішення суду.

Відповідно відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача згідно із ст.22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення коштів зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що, згідно зі статтею 376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 червня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 02 жовтня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк